Mer om det snart, men här är Jill med nåt annat.
Kämpar på, hallå.
Television hade alltid fascinerat mig från allra första början.
Jag var nog åtta år och jag hade mina fyra biblioteksbiljetter
och lånade böcker varje vecka om television.
Godmorgon från Jill och mig.
Ni tittar på BBC Breakfast News kl. 06.30.
Jag var nog omkring 25 innan jag kom in.
Jill Dando.
Jill var den mest kända programledaren på brittisk tv.
Den framgångsrika tjejen inom brittisk tv
mördades på sin tröskel mitt på dagen.
MÖRDAD 'AVRÄTTNING'
Sånt händer bara inte.
Alla som är kända på nåt vis
vet att det finns två skilda sidor.
Man får mycket oönskad uppmärksamhet.
Konstiga människor. Besatta.
Man är lite vaksam.
Folk över hela landet samlas igen
för att lösa några av Storbritanniens allvarligaste brott.
Crimewatch hade ett fantastiskt rykte
för att få ut information
och få folk att ringa in kritiska bevis.
Om du misstänker nåt, ring. Många ledtrådar och mycket vånda.
Kan du bli orolig för saker som du ser på Crimewatch?
Ja. Men brotten som vi visar är så sällsynta.
Det är inte som att man går ut på gatan
och tänker att samma sak kommer att hända mig.
Det fanns skäl att vara rädd.
Det krävs en särskild person,
en brutal, sadistisk psykopat, för att skjuta nån i huvudet.
Det var en av de största mordutredningarna
som Metropolitanpolisen hade ställts inför.
Det har gått 22 år och det är olöst.
Vem som än gjorde det, är kvar där ute.
En av Storbritanniens mest populära tv-programledare har mördats
i vad som kan vara ett yrkesmord.
Hyllningarna här på blommorna visar den övergripande chocken…
Även drottningen har uttalat sig, hon är chockad…
Polisen säger att det finns många möjliga motiv.
…ansvarig för att ha löst många brott kan ha skapat fiender.
Crimewatch-programledaren kan ha mördats som hämnd
för NATO-bombningen av Belgrad.
Utredare bekräftar att Jill Dando har påstått sig bli förföljd
av en stalkare.
En man som var åtalad i London var besatt av kändisar
och var fascinerad av vapen.
Polisen säger att de inte utesluter nåt.
Vissa tror att mördaren kan ha kommit undan med mord.
26 APRIL 1999
Larmcentralen, hallå?
Hej, larmcentralen? Jag går på Gowan Avenue.
Det ser ut som att nån har kollapsat.
Och, konfidentiellt, det liknar Jill Dando.
Hon har kollapsat på sin tröskel. Det är mycket blod.
Kan du gå dit och kontrollera andningen?
-Hon ser inte ut att andas. -Okej.
Det kommer blod från näsan, hennes armar är blå.
Jag behöver få veta om hon behöver… om hon andas.
Höjs och sänks kvinnans bröst?
Herregud. Nej. Jag tror inte att hon lever.
-Okej. -Jag är ledsen.
Oroa dig inte. Jag skickar hjälp till dig.
Tack.
KENSINGTON POLISSTATION
Jag var i tjänst i centrala Londons mordgrupp.
Vi hade haft mycket att göra, vi var underbemannade.
Min kriminalkommissarie berättade…
UTREDNINGSLEDARE
…att nån hade knivhuggits i Fulham.
Fulham var ett fint, rikt område.
Så det var ovanligt av det skälet.
Väldigt ovanligt.
Jag körde ner dit
och min överintendent ringde mig.
Han sa: "Det fallet är Jill Dando."
I de flesta mordfall
känner utredarna inte till sina offer,
men i det här fallet kände nästan alla till Jill Dando.
En ambulans körde iväg från Fulham Road medan vi körde dit,
och jag förstod att hon hade förts därifrån.
BBC TV-CENTER
Det var en härlig vårdag…
…och jag läste nyhetsflödet.
Nästa bulletin är kl. 14.40.
Jag hade tagit på mig en ganska fin blå dräkt.
Den kom från designern…
NYHETSUPPLÄSARE, BBC
…som Jill och jag brukade gå till.
Allt var okej på nyhetsredaktionen, vilken är en livlig, bullrig plats.
Vi spelar sida 45. Vilket program…
Sen kom nyheten att en kvinna hade dödats.
Och det började gå rykten på redaktionen att det var Jill.
Det blev fruktansvärt tyst.
När jag kom dit blev jag uppdaterad av poliserna.
De sa att ingen hade sett vad som faktiskt hade hänt med Jill.
Men de hade redan identifierat två vittnen
som hade sett en man lämna platsen.
De beskrev den här vita mannen, mörkt hår, stabbig,
med en mörk rock, omaskerad, inga handskar.
Det verkliga fokuset låg på hur personen,
som hade setts springa iväg, skulle hittas.
Polismän ombads att sprida ut sig och genomsöka området.
Vi väntade på information från sjukhuset,
eftersom ingen hade bekräftat att Jill hade dött.
Det förändrades väldigt fort när jag stod på trottoaren
och tittade från grinden,
fram till ytterdörren på Jills hus.
Jag kunde se kulan och höljet på tröskeln.
Jill Dando hade skjutits i huvudet.
Det blev omedelbart nåt ofattbart.
Att en kvinna blev skjuten i huvudet, i London,
än mindre en kändis, var extremt ovanligt.
Media var redan framme vid avspärrningen.
Jag visste då att medieintresset skulle bli utöver det vanliga.
Jill Dando anlände hit med ambulans kl. 12.30.
Trots alla ansträngningar av ambulanssjukvårdare och sjukhuspersonal
dödförklarades hon kl. 13.03.
Nyhetsredaktionen blev kall av chock.
Riktig chock.
Vi är människor som är vana vid att rapportera
om alla slags dödsfall, katastrofer, krig.
Men att en av ens egna…
Förlåt. Jag skulle bara…
…en av ens väldigt egna,
dödades på det viset på sin tröskel, var bara för hemskt att tro.
Jag var tvungen att läsa det.
Jill var 37.
En av cheferna frågade mig: "Klarar du av att göra det här?"
Jag sa att det gick bra.
Jill var 37.
Pete, jag säger att hon var 37.
Okej.
Jag sa till henne, hon var 37.
Hon var exakt två år yngre än jag. Hon var 37.
Vad ska jag säga?
Hon var definitivt 37.
Nu kör vi.
För några minuter sen bekräftade polisen
att BBC-programledaren Jill Dando har blivit knivhuggen till döds
utanför sitt hem i West London.
Hon dog i ambulansen på väg till sjukhuset.
Det finns inga fler detaljer just nu.
Nästa bulletin är kl. 14.40.
BRISTOL, STORBRITANNIEN
Jag arbetade på Bristol-kontoret…
JILLS BROR
…på Bristol Evening Post.
Vår nyhetsredaktion hade en massa tv-skärmar.
Vår BBC-kollega Jill Dando har dött
efter att ha attackerats utanför sitt hem.
Det rapporterades att hon hade dött.
Jag gick över till automatläge.
Jag tänkte att jag behövde skydda min pappa från det här.
Jag skyndade mig till Weston-super-Mare.
Han var såklart förkrossad.
Jag undrade hur vi skulle klara av det här.
Omkring en halvtimme efter att jag kom till Weston,
knackade tv-reportern från BBC Points West på dörren. Jag kände honom.
Och jag gled tillbaka i journalistläge.
Jag gav honom en intervju.
När träffade du henne senast?
Jag träffade henne på påskdagen.
Det var omkring två, tre veckor sen.
Ja, hon mådde bra. Såg fram emot sitt bröllop.
Det var en tomhetskänsla och en känsla av förtvivlan.
Jag behövde förklara för min pappa vad som hade hänt,
vad som skulle hända.
Att vi skulle hamna mitt i fokus.
Polissökningen är i full gång, Alan.
Det finns minst 30 utredare.
Bakom mig ser ni operationen framför Jills hus.
Alla resurser kom.
Ballistiska experterna, blodexperterna, brottsplatsfotograferna.
Brottsplatsen hade blivit kraftigt kontaminerad.
Det hade gjorts återupplivningsförsök.
Men allting plockades upp, relevant eller ej, avskrap, grus.
Fingeravtryck från grinden.
Fibrer.
Vi hade en kula och ett patronhölje på tröskeln.
De ballistiska experterna sa att det var ett enda skott
mot vänster sida av huvudet.
Det såg ut som en professionell avrättning.
Kulan och patronhöljet på tröskeln kom från ett 9 mm kalibervapen.
Sökteamen anlände.
Hela Gowan Avenue genomsöktes.
Soptunnor, trädgårdar, rabatter, buskar.
Man ville se om vapnet eller nåt annat hade slängts.
Vi identifierade några nyckelvittnen.
Brevbäraren, en sydeuropeisk man,
strax efter klockan tio på motsatt sida av vägen till Jills hus,
och ett vittne påstod sig ha sett en man springa över vägen
och stanna vid busshållplatsen.
Och han svettades.
En parkeringsvakt
skulle ge en bot till föraren av en blå Range Rover,
och när hon började skriva boten,
knuffade han henne och körde iväg.
Då visste jag inte
om det var en person inblandad, eller två eller tre.
Alla på gatan den dagen behövde uteslutas
så långt det var möjligt.
Dagen efter var tidningarna fulla av historier om mordet.
FÖRE DETTA BROTTSKORRESPONDENT
MÖRDAD
AVRÄTTAD
GRANNFLICKANS DÖD
Det var den enda storyn.
På en sorglig morgon ska vi prata om Jill Dando.
Förlusten av Storbritanniens…
…kända personlighet drog hyllningar.
I London utreder polisen ett mord
som har chockerat tv-tittarna.
Jill Dando var, enligt många i Storbritannien,
näst efter prinsessan Diana
gällande offentlig tillgivenhet.
Jill Dando var känd av i princip alla i det här landet.
Till och med drottningen har uttalat sig, hon säger att hon är chockad och ledsen.
Efter prinsessan Dianas död,
var mordet på Jill Dando
JOURNALIST OCH PROGRAMLEDARE
den största storyn som vi nånsin har rapporterat om.
DÖDADES HON FÖR BERÖMMELSEN?
Min generations kvinnliga journalister berördes
eftersom vi såg oss själva i Jill.
Jill hade varit journalist. Hon älskade pressen.
Hon respekterade oss, hon visste att vi gjorde ett jobb
och vi ville, lika mycket som polisen,
ta reda på vem som gjorde det, eftersom hon var en av oss.
Jag var brottskorrespondent på Daily Mirror.
Jag minns att jag diskuterade det med min nyhetsredaktör.
Han sa till mig: "Vad tror du om det här?
Det är nog kopplat till Crimewatch."
Inte nödvändigtvis, ta det lugnt.
Vi fick information från en av våra reportrar på plats
att de hade hittat en granne till Jills hus på Gowan Avenue
som hade hört ett skrik.
Hörde du en mansröst?
Ingen mansröst alls.
-Hörde du ett skott eller… -Det var inga skott.
Jag skulle inte säga att det var ett skott.
Vad skulle du säga att du hörde?
Jag hörde ett skrik.
Jag hade ett enskilt samtal
med en av medlemmarna i mordgruppen.
Han sa att de inte kunde hitta några vittnen eller grannar,
nån som var i området då som faktiskt hade hört ett skott.
Vi hade inte vapnet. Vi hade ingen som såg pistolen.
Men vapnet kunde ha haft ljuddämpare.
Till skillnad från i filmerna
är en ljuddämpare på en pistol väldigt ovanligt i verkligheten.
Det förslaget styrde oss automatiskt i riktningen
att det kanske var ett yrkesmord.
Nån ställde frågan om det var ett lönnmord.
Var det en avrättning?
Som ett politiskt mord eller ett organiserat brottsmord.
Alla teorier om vem, vad, varför,
började att hopa sig.
Jill Dando lämnades döende på tröskeln till sitt hem.
Kanske hämnd för att ha hjälpt till att fängsla brottslingar som brottsreporter.
Alla hade en åsikt om hur Jill Dando mördades och vem som var ansvarig.
På kontoret höll jag ett möte med teamet.
Det fanns en risk att vi skulle svepas iväg med mediehysterin.
Jag påminde dem om att i alla mordutredningar
var offret en huvuddel i att försöka lösa fallet.
Vi behövde titta på Jills liv.
Vem var Jill
och vilka personer stod henne närmast.
Inte jag, tyvärr.
Jag är en sån person som är den man ser.
Jag har nog inga skelett i garderoben.
WESTON-SUPER-MARE, STORBRITANNIEN
Jag var nio år när Jill föddes, 1961.
Ganska ofta på söndagar åkte vår familj
ner till stranden för en picknick.
Minns du de där sandblåsta salladsmackorna?
De var en del av baskosten
under somrarna i Weston-super-Mare.
Vi hade inte mycket pengar.
Vi hade inga exotiska semestrar.
Jag undrar om hon ens hade ett pass
innan hon erbjöds jobbet som programledare för Holiday.
Det var nästan förutbestämt att hon skulle bli journalist.
Hon var intresserad av ord och hon var mer utåtriktad än jag.
Jag viskade ibland i hennes öra: "Varför är du kvar i Weston?
Varför letar du inte jobb på annat håll?"
För 30 år sen skulle en dator kapabel till liknade uträkningar
inte ha fått plats i en sån här byggnad.
Den hade varit full av…
Hon fick jobb som journalist på BBC Spotlight, baserad i Plymouth.
Sen blev hon programledare.
De nämner att etikkommittén avvisar idén.
De sa att inga fler systrar ska bli givare.
Hon var så skärpt och professionell.
…Fisherman-beroende är i djupa ekonomiska problem.
Men samtidigt fanns det en naturlig värme hos henne.
En slags glimt i ögat.
Hennes prestation på Spotlight
fångade uppmärksamheten hos BBC Breakfast.
Tv-assistenten går vidare upp till Breakfast Time.
Världen låg för hennes fötter.
-Jag måste… -Hur många gånger har jag gjort det?
Tack så mycket. Herregud.
-Vi önskar dig väl, raring. -Tack.
Säg nu godkväll för sista gången.
Godkväll härifrån och godmorgon från London på måndag.
Sida 45. Kan du berätta vilka kampanjer ni sänder?
Ge mig den. Vänta lite bara.
Bob, jag måste veta nu.
Visa den första. Jag bekräftar om några sekunder.
Jag heter Bob Wheaton.
FÖRE DETTA PARTNER OCH BBC-REDAKTÖR
Vid den tidpunkten ansvarade jag för nyheterna klockan sex.
Jag minns.
Jag satt vid skrivbordet.
Jag skulle förbereda dagens nyheter.
Och där på BBC Breakfast Time…
-Demens har hittat fler bevis… -…var Jill.
…koppling till aluminumnivåer…
Hade aldrig sett henne.
Studien, publicerad i…
Hon hade ett bra tv-ansikte.
Medan Frank Bruno har förberett sig för matchen…
Hennes röst, vacker, en klasslös engelsk röst.
…slogs mot ett tv-team i Kanada.
En naturbegåvning.
Vindar upp till 45 m/s…
Hon glänste och jag visste att hon skulle gå långt.
Men jag tror att utseendet spelar roll.
Hon kom från landsorten och såg åt som en regional tjej.
Jag tittade på henne och sa: "Du måste ordna ditt hår,
du måste bära rätt kläder." Hon hade gått upp mycket i vikt.
Hon fick rådet att hon behövde se ordentlig ut.
Då hade hon lockigt, permanentat hår.
JILLS VÄN OCH FRISÖR
Brunt.
Och hon ville ha en ny look.
Jag föreslog att vi skulle klippa det kort och ta det därifrån.
Hon sa: "Jag ska vara på tv. Ska jag fråga min producent?"
Jag sa: "Nej, det är nog ingen bra idé."
VALSKATT
Regeringens 3,25 miljarder pund för att hålla nere valskatten
har välkomnats av konservativa backbenchers.
Det blev en signaturlook.
Folk såg nog Jill som en tv-Diana på många sätt.
På den tiden kom Diana ner
och vi gjorde nog en föning då och då.
Vem hade frisyren först?
Jill.
Hennes hår var rätt. Hon hade gått ner i vikt.
Hennes språk var perfekt. Hon presenterade nyheterna på ett charmigt sätt.
Det ser ut att bli en fin helg.
Folk såg henne som grannflickan
som gav dem auktoriteten av BBC News och det var ett bra paket.
När vi firade framgången, kom vi närmare varann.
Och till slut blev vi ett par.
Jill och Bob blev ett par väldigt tidigt,
så det var ganska… Jag vill inte säga det på film.
Det var en svår situation. Hon var ihop med chefen.
Toppen blir nog i Sydafrika igen.
Idag, snarare idag…
Jag tyckte att det var en märklig relation
eftersom hon var så frigående.
Och han var ett kontrollfreak, men på ett väldigt tyst sätt.
JILLS AGENT
Han sa inga fula ord, det var mer…
"Låt mig förklara. Så här är det." Det var den typen av relation.
…avsnitt med biblioteksfilm och grafik.
Jill var på topp.
VÄN OCH KOLLEGA
Hon valde fritt.
Jag togs in som ung journalist, jag var nog 23.
Jag såg upp till Jill.
Hon var helt klart där jag ville hamna.
Rubrikerna i morse…
Men det var riktigt svårt.
Man kände sig som en bedragare.
Kan vi få? Jag tar gärna några manus.
…när man satt bredvid dessa alfahannar. Ibland kände hon sig underlägsen.
Ofta säger kvinnor
att tv är svårare för dem.
Jag tycker att det är struntprat,
om man är en snygg kvinna, då är det inte svårt.
-Det, jo… -Det är enklare.
Folk förväntar sig mer av kvinnor, det är problemet.
När Jills karriär tog fart,
ett av problemen som hon hade,
som alla kvinnor hade, var att det var ett väldigt mansdominerat företag.
För att vara helt ärlig, var det ganska misogynistiskt.
Alla slags män ses som kontrollerande
eftersom män, särskilt hårda redaktörer, är hårda ibland.
Men kontrollerande på ett sätt som är skadligt för en relation,
eller för personen, inte alls.
MORD
De flesta dödas av nån de känner.
Personerna i hennes närhet var Alan Farthing, hennes fästman.
Hennes tidigare partner, som hade varit hennes partner i sju år,
mr Wheaton.
Och hennes affärsagent, mr Roseman.
De behövde bli förhörda och uteslutna främst genom alibi.
Om man kunde visa att man var nån annanstans den 26 april, den tiden,
kan man inte vara mördaren.
Men det uteslöt inte att man kunde ha organiserat hennes mord,
om det var fallet.
JILLS FÄSTMAN
Jag vill börja med att fråga hur du mår just nu.
Jag mår nog likadant som
alla andra skulle må under omständigheterna.
Jag är förkrossad.
Alla i min närhet är förkrossade.
Jag kan inte förstå varför de skulle vilja döda nån så vänlig,
snäll, välmenande och
så perfekt person som Jill.
WESTON-SUPER-MARE, STORBRITANNIEN
Jag minns det för alltid.
21 MAJ 1999
Vi satt där bak i en limousine och följde Jills kista.
Tusentals människor hade gått ut.
Weston stannade upp.
Jag kände inte henne personligen, men jag ville vara här.
Diana var vår ros, men Jill var vår solros.
Jag kan inte säga mer.
Omkring hundra personer var inbjudna till kyrkan.
Många av hennes vänner arbetade med henne på BBC.
Kistan anlände till kyrkan klockan tre.
Den åtföljdes av hennes bror Nigel,
hennes far Jack,
och självklart av mannen hon skulle gifta sig med i september,
hennes fästman, Alan Farthing.
När Jill träffade Alan var det ett livsförändrande ögonblick för henne.
Ett ögonblick som hon hade tänkt på och drömt om ett bra tag.
JILL DANDO VISAR SINA VACKRA FÖRLOVNINGSBILDER
Hon meddelade sin förlovning.
Hon skulle ha varit i kyrkan för att gifta sig,
och nu var hon där för att begravas.
Livet gick in i en ny, spännande, tillfredsställande ålder.
Tills det ödesdigra ögonblicket,
då Jill, den vackra grannflickan…
WESTON FÖRLORADE VÅR PRINSESSA
…känd för alla familjer i landet, blev skjuten till döds.
Och alla frågade sig varför.
Jag tänkte huvudsakligen att,
om nån medvetet bestämde sig för att döda henne,
varför valde de att döda henne? Vad kunde man tjäna på det?
Vem drog fördel av att mörda Jill Dando?
Sen nämnde Alan Farthing att en stor summa pengar,
över 30 000, 35 000 pund
hade getts av Jill till mr Wheaton.
TRANSAKTION
Det behövde utredas varför de där pengarna hade förts över.
Efter begravningen ville polisen träffa mig.
En av poliserna sa: "Vi fick en rapport om
att du var skyldig henne ganska mycket pengar,
och du var fortfarande skyldig henne när hon dog.
Kan du förklara det?"
Jag sa: "Ja, det gör jag gärna."
Jag kände att de misstänkte mig.
De ville veta hur vi träffades,
hur länge vi hade varit tillsammans, hur vi bröt upp.
Och ja, hon hade bidragit till mitt köp av huset vid floden.
Jag sa: "Jag fick ett lån, men det var ett litet underskott.
Jag kunde ha tagit ett större lån, men hon ville bidra
eftersom då delade vi huset tillsammans.
Och förresten, jag behöver inte så mycket pengar.
Jag kan visa er bevis på varför." Jag tog honom till datorn,
gick in på mitt bankkonto och visade att jag hade ganska mycket pengar.
Hon var generös mot alla, även mot mig.
Vi älskade varandra.
Jag skulle aldrig ha kunnat göra nåt sånt.
Att ha förlorat nån som jag hade tillbringat värdefulla, intressanta,
viktiga och härliga år med, var ett enormt slag.
Saker som är oskyldiga kan verka misstänkta.
Det var nog bara en gåva från Jill till mr Wheaton.
Man pratar om saker i detalj,
men efter ett dödsfall kan saker dyka upp, men
det blir nästan som skvaller, oanständigt eller så.
Men det gör en inte ansvarig för att ha dödat nån.
Vi kom fram till
att han inte hade med mordet att göra.
Vi behövde sålla bort allt det där oljudet
och försöka fokusera på grundläggande principer
innan vi drogs längre och längre bort åt olika håll.
Jill bodde inte på 29 Gowan Avenue.
Hon bodde med sin fästman, längre ut i West London.
Hon var sällan på Gowan Avenue, och övernattade där ännu mer sällan.
Så att veta att Jill skulle dyka upp på 29 Gowan Avenue
på måndag förmiddag kl. 11.30…
JILLS SISTA RÖRELSER
…måste man ha följt efter henne.
Jag var förhörsledare.
Det var en mödosam process.
Två polismän som gick igenom…
KRIMINALINSPEKTÖR
…hundratals timmar av övervakningsfilmer.
Man skulle utesluta tusentals personer.
Inget avskrevs förrän allt hade utvärderats
till en viss grad av en i teamet.
Det fanns över 190 övervakningskameror på gatorna i närheten.
430 timmars tittartid.
Från det fick vi fram Jills rörelser den 26 april.
Med start hemma hos Alan Farthing.
KL. 11.46
KL. 10.05
Hon stannade på en bensinmack.
KL. 10.21
Tankade bilen.
Sen åkte hon från bensinmacken och in till Hammersmiths centrum.
Hon gick in i minst två butiker, kanske tre, för att köpa papper.
KL. 10.50
Hon gick till sin bil.
KL. 11.10
Sen åkte hon från Hammersmith och körde till Fulham Road.
Sen kom hon till Gowan Avenue
och parkerade utanför sitt hus.
KL. 11.31
Sen gick hon fram till dörren.
Och dödades på tröskeln.
Det handlade om att plöja igenom allt.
Till 100 % kan vi säga att hon inte blev förföljd.
Så hur visste mördaren
att hon skulle vara på Gowan Avenue den förmiddagen?
Då tänkte vi
att Jill berättade för nån var hon var.
Vi tittade på telefonsamtalen till henne den dagen.
Vem visste att hon skulle vara där?
Det var bara en person.
Mr Roseman.
Jon Roseman var Jills väldigt färgstarka agent.
Jag hade mycket kontakt med Jon över åren.
Han var väldigt, ska jag säga, robust att ha att göra med.
Han var väldigt rakt på sak. Man visste när man gjorde honom upprörd.
Det finns en känd historia om honom
att han åkte nånstans med ett slagträ för att visa sina känslor.
Polisen kom hem till mig en lördagsmorgon.
De frågade om tidslinjen.
Eftersom enda skälet att hon åkte dit var för att hämta faxmeddelanden
som hade skickats till henne från mitt kontor om nåt jobb.
Hon var på väg till en lunch, tror jag.
Och hon bara stannade till
vid sitt hus för att hämta faxen.
En av sakerna som intresserade dem var min bok.
Jag hade alltid velat bli författare.
Jag hade skrivit en bok.
UTKAST V 15 AV JON ROSEMAN
Man ska skriva om sånt man vet,
så jag skrev om en agent.
En agent vars klienter mördades under mystiska omständigheter.
En klient som blev skjuten.
Mr Roseman hade skrivit en bok
som handlade om en tv-personlighets dödsfall.
Det verkade ironiskt att han skrev en roman
som sen inträffade i verkligheten.
Polisen, de var två stycken, satt på mitt kontor,
och vi pratade igenom det,
och de frågade om jag hade ett manus av boken, vilket jag hade.
Och de frågade även vilken tidsskillnaden var
mellan det första och det andra mordet i boken?
Det kändes som att jag var i Twilight Zone.
Jag tänkte: "Han tar väl det inte på allvar,
att nån hade mitt manus och följde handlingen i boken?"
Trodde du att andra kunde misstänka dig?
Jag hade behövt betala nån för att göra det i så fall.
Men jag hade ett rykte,
och jag var riktigt hård, men det var bara en roll.
Nån som misstänkte att jag skulle göra mig av med
en finansiell inkomst som Jill Dandos, skulle vara galen.
Tagning.
Det var allt för…
Vänta, jag ser inte linsen.
-Vänd på kroppen också. -Okej. Jag ska…
Det låter hemskt, men om vi inte hade faxat henne…
Det var allt från Mauritius.
Nästa vecka är jag på den grekiska ön Skiathos.
Jag ska inte säga
att om hon inte hade åkt hem den dagen, hade det inte hänt.
Vem vet hur, eller var det skulle ha hänt,
men det var skälet till att hon åkte hem då.
Jag tycker det är så svårt att prata om.
Det är så glamoröst. Det är underbart. Nu börjar vi.
Allt gick så bra för henne.
Jag kom hit utan sällskap, men det sägs att en prins finns till hands.
Ingen har ett sånt liv.
Vi skulle gärna ha ett sånt liv.
Men Jill hade ett sånt liv.
Det är inte sant.
Jill, jag ber om ursäkt.
Jag har fortfarande svårt att acceptera hennes död.
Får jag ta henne på en svängom?
Det får du. Jag fattar det inte.
Så är det.
Ingen från den inre kretsen var ansvarig för mordet på Jill Dando.
Och vi förstod fortfarande inte skälet till varför Jill hade dödats.
UTREDNINGSENHET
Vi behövde verkligen fokusera.
Vem var mannen som hade setts springa därifrån?
Vem körde den blå Range Rovern?
Och vem var den svettiga mannen?
Efter att ha pratat med mina kontakter visste jag då
att mordet på Jill Dando orsakade stor bestörtning
även inom hierarkin på Scotland Yard,
eftersom Jill Dando uppfattades som en del av polisfamiljen.
Men de plågades av det faktum att de inte hade en misstänkt.
De hade inget mordvapen.
DOMSTOL
Godmorgon.
Har ni kommit närmare en misstänkt eller ett motiv för mordet?
I nuläget vet vi inte vem som dödade Jill Dando
och vi försöker fastställa ett motiv till varför hon dödades.
Vår huvudutredning fokuserar på att fastslå motivet.
När vi har gjort det kan vi gå fortare fram
när det gäller de misstänkta.
Kvällspressen tolererar inte tystnad.
De vill ha information. De har sidor att fylla.
Jag såg molnen hopas vid horisonten
och jag visste att om de inte löste brottet riktigt fort,
skulle det inte dröja länge
innan vi blev överösta med alla slags teorier.
I frånvaro av ett uppenbart motiv för attacken,
fokuserar spekulationer, och det är bara det, på en möjlig stalkare.
Jill Dando hade haft problem med besatta fans förut,
som en nära kollega minns.
Jag tror inte att hon var livrädd…
PROGRAMLEDARE, CRIMEWATCH
…för att nåt skulle hända henne. Hon blev irriterad emellanåt.
Nån hade förföljt henne.
Ärligt talat, det hör till jobbet.
En offentlig person, och Jill var en offentlig person
mer än de flesta, får vissa hot.
Vi brukade få all post till vårt kontor.
En del post var lite…
…så man behövde vara försiktig och ta bort några av breven.
Men de var inte hotfulla, de var bara…
Det finns många perversa därute.
Men sen fick vi ett brev från nån som påstod sig vara serb.
Det var i relation till den vädjan
som Jill hade gjort tidigare den månaden för Kosovo.
Den här helgen har vi alla sett
krisen på Balkan,
när tusentals från Kosovo…
Brevet verkade vara hotfullt.
Vad du än har råd med kan göra stor skillnad för dem
och för deras chans att överleva.
Kriget på Balkan hade pågått i före detta Jugoslavien,
vilket hade delats upp i olika stater,
Serbien och Kosovo och så vidare.
Det var ett väldigt hemskt krig.
När det kom fram att hennes agent hade ett hotfullt brev…
Sen började BBC få hotfulla telefonsamtal,
som fick nackhåret att resa sig.
Mordet på en av landets mest kända tv-personligheter
har tagit en skrämmande vändning.
Tv-centret där Jill Dando arbetade tog emot ett samtal.
Det var en man som påstod sig vara serb
och som sa att han låg bakom stjärnans död.
Undertexter: Jonna Persson