בפרקים הקודמים של "את"...
כולם קוראים לי בק.
ואתה ג'ו?
גולדברג.
בחור צריך להגן על עצמו.
ושמך היה מקום נהדר להתחיל בו.
הדבר הבא שחברנו האינטרנט נתן לי היה הכתובת שלך.
...נוכל ללכת לשתות מתישהו? -בטח.
היי. תני לי להיכנס.
אלוהים, את מטריפה אותי.
בק, מי זה?
בנג'מין ג'יי אשבי. נולד בגריניץ', חונך בפנימייה.
אחריך. -טוב.
היי, בנאדם, אני חושב שאולי...
אל תגיד לי שאתה עושה את זה בגלל בק.
אני פוחד מאוד ממה שתעשה לה.
היא הראתה לך את המצקת? מצקת מטבח אדומה.
זה קטע של אקרא-לך-אבא, תפליק-לי.
בנג'י, הייתי שמח לעזרתך.
לרוע המזל, אני יודע שאתה שקרן כפייתי.
פשוט ידעתי שבנג'י הוא רעל מהסוג הגרוע ביותר.
אז עשיתי מה שצריך כדי לעזור לך.
עברו שלושה ימים מהנשיקה הראשונה שלנו.
אני חייב לומר שהמצב נראה די טוב בשבילנו, אחרי בנג'י.
לו יכולת לצפות רק בסרט אחד לשארית חייך,
מה הוא יהיה? -"השוטר מבוורלי הילס".
באמת? -רציני לגמרי.
- סדרה מקורית של NETFLIX -
טוב, סקרנת אותי. האר את עיניי.
הוא מצחיק, אבל תחושת הסכנה אמיתית מאוד.
זה מכסה את הכול.
מה שלך? מה סרט הנצח שלך?
אני חייבת ללכת על "יפה בוורוד".
נערת פרוורים בלתי נראית נקלעת לרומן סוחף עם הבחור היחיד שבאמת רואה אותה?
זה קצת ברור מדי, בק.
אני אוהב את הסרט הזה.
אני אהיה הבחור הזה. זה שרואה אותך. זה מגיע לך אחרי בנג'י.
אז...
החברה הקודמת שלך
שהבחורה במסיבה של פיץ' דיברה עליה,
קנדס זה השם?
זה נהוג, רשימת המצאי של אכזבות העבר.
אני רוצה לדעת? -אבל קנדס.
אני לא בטוח איך לספר לך.
זה מוקדם מדי, בק.
אין לי מה להסתיר. אבל זה הסיפור המוכר.
פשוט לחשוב שאתה מתאים למישהי,
ואז אתה לא.
יש לי בערך תריסר כאלה.
אולי יום אחד על משקה.
או עשרה.
כן. -עשרה.
עשרה, פחות או יותר.
אני רוצה להיכנס. באמת. אבל אני אגרום לנו לחכות.
שווה לחכות לך. חוץ מזה...
ביי.
כרגע יש לי משהו די דחוף לטפל בו.
- אין דבר מתוק יותר מפאי עיירה #מאפיןקחולך -
- "קח ולך"? באמת? "פאי עיירה"? מה לכל... -
- אתה מת מבחינתי, בנג'י. מת. -
סוף כל סוף את ממשיכה הלאה.
וכעת משאת התמודדת עם בנג'י, הגיע הזמן שגם אני אעשה את זה.
איך בדיוק נפטרים מגופה?
אני לא יכול לחפש בגוגל
בלי להותיר עקבות די מרשיעות.
אז אני פונה לאלו שאני הכי בוטח בהם בשביל טיפים. קינג, קאר, פרנזן, פלין.
- רצח אופי -
- לשחוט תרנגולת -
עובדה מעניינת: חציית עוף וביתור אדם
כרוכים באותם שישה צעדים הכרחיים.
לא בטוח שאסתדר עם זה. קצת רציני מדי.
אבל אני חושב שסוף סוף יש לי תכנית לבנג'י.
היי, ג'ו. לא ידעתי שאתה למעלה.
אכפת לך אם אשים אנריקה איגלסיאס?
אני מנסה להשתפר בספרדית.
הימים הכי אפלים... -נשמע נהדר.
...בהיסטוריה של העולם. -או משהו אחר.
יש לי המון פלייליסטים כאן. רוק, מוזיקת מועדונים, ג'אז.
אני תוהה אם הוא בתול.
תשים איגלסיאס.
אני אעבוד על ספרים במרתף.
לא רוצה שיפריעו לי. טוב?
אין בעיה. תודה, ג'ו.
הנה מה שאני יודע.
אסור שיהיה בנג'י מת שתתאבלי עליו.
הוא צריך להיעלם.
טיפלתי במראית העין במדיה החברתית.
דיוקנו של בחור שחוגג בדרכו לנתק קשר.
באשר לגופה,
שריפה נראית רצויה.
זה ידרוש כימיקלים, להבה יציבה,
ושום תיעוד דנטלי.
כן. נראה שאצטרך להאט את המהלך הטבעי אצל בנג'י.
מדובר בטמפרטורה ומדובר בלחות.
ולהנמיך כל כך את הטמפרטורה מסכן את הספרים.
יבשים, פריכים, אבודים לנצח.
מכשירי הלחות לא יאפשרו את זה.
גרטרוד שטיין מתה. היא לא תחזור לחתום על ספרים.
יש לקוות שזה ישמור על מצבו עד שאאזור אומץ לעשות מה שצריך.
היכנסו.
הי. אני גווינביר בק.
אני תלמידת המאסטר לאמנויות החדשה שלך.
פרופסור לייהי ואני הסכמנו שיהיה עדיף...
סליחה. אני מחפשת את פרופסור מוט?
את בק?
כן. הי. -בליית'.
שמעתי שאת מצטרפת אלינו. -כן.
אנחנו נפגשים כאן לסדנה בימי שלישי וחמישי.
אבל מוט היא לא לייהי, אז תהיי במיטבך.
אני מתכוונת להיות. את יודעת, למעשה...
קראתי מאמר שלך ב"ריוויו" בחודש שעבר,
והוא היה כל כך מאיר עיניים. כלומר, צייצתי אותו.
מדיה חברתית. זה כמו רצח העם הגדול הבא.
ג'רזי, נכון?
סליחה? -את משם?
לא, אני מננטקט.
מעניין.
מאיפה את? -שאלה קשה.
נולדתי בפפואה גינאה החדשה,
אבל אבא שלי עבד במחלקת המדינה,
אז הסתובבנו הרבה.
נפרדתי מההורים שלי בשלב מסוים.
דגמנתי קצת בטוקיו.
השיער שלי מיוחד מאוד שם.
סליחה. אלה הסבים שלי. נתראה בשיעור, בסדר?
טוב. -טוב.
היי. כן?
ואז היא הלכה ואני נקברתי באדמה.
נשמעת כמו כלבה יומרנית, לדעתי.
לא. בליית' מדהימה.
היא כתבה מאמר על איך שהיא ואימא שלה
היו בולימיות ביחד באיטליה. והיא הייתה בת 12.
אפנתי. -מה לעז... זה אף?
זו תמונת זין, אניקה.
רואה? זה פשוט בזום. -לא.
למה זה על רקע שטיח שאגי?
אני לא יודעת. פרספקטיבה? -לא מבינה את זה.
למה גברים חושבים שחלקי גוף מנותקים הם כמו משחק מקדים?
הם לא נעימים אסתטית. -אני לא מסכימה.
יש לי יותר מ-200 שמורים בטלפון שלי, מסודרים לפי קטגוריות.
זה הגוגנהיים שלי.
יש לי אלות שמנות, בומרנגים, סירות בננה,
התפתחות מאוחרת ויהודים.
בהצלחה להן,
אבל בעיני החברות שלך סקס הוא חסר משמעות.
שמוק בזום.
אבל את שונה, לא? -למה אני לא מופתעת?
האמת, אני מבינה אותה. קבעתי עם בחור אתמול בלילה לסקס.
היינו עמוק בעניינים לפני שקלטתי שהוא לא נימול.
זה די נראה כמו, לא יודעת, קפוצ'ון?
למוכר בחנות הספרים יש עורלה?
מנהל חנות ספרים. אבל לא, לא ג'ו.
איזה בחור מטינדר. קצת סקס משוחרר, את יודעת?
ג'ו הוא עדיין "אולי".
"אולי"? אני "אולי"?
ואת עדיין מזדיינת עם בחורים אחרים? בק!
איך החמצתי את זה? איך הבנתי את זה כל כך לא נכון?
תראי, אם את רוצה לזיין עד שתשכחי מבנג'י,
לכי על זה.
אני רק רוצה לוודא שאת מכבדת את עצמך.
תראי, אני רק אומרת...
האם את האני המדהים ביותר שלך עכשיו?
כלומר, זה... זה התהליך שלי.
זה כמו גירוש בנג'י.
אני רק בודקת את האפשרויות שלי בעיר של שמונה מיליון בני אדם.
זה הגיוני, נכון? -כן.
אביא לי משקה.
אהבתי את הקעקוע שלך.
אין לי קעקוע.
האהבה היא סבלנית וטובת לב. וכך גם אני, בק.
בשבילך, אני יכול להיות סבלני. אולי זה באמת התהליך שלך.
אף אחד לא קונה את הג'ינס הראשון שהוא מודד, גם אם הוא מושלם.
אבל עד כמה שאני מקווה שזה רק שלב,
חיפוש סיסמה מהיר באייקלאוד שלך גילה
חגיגת החלקות על בחורי דור המילניום.
בחור עם נמר. סוכן ויליאם מוריס זוטר.
מתיימר לוויקינג. היית בחורה עסוקה, בק.
זה יותר תחרות ממה שחשבתי.
הדבר הזה בינינו, הוא חדש, עדין. והמחיר היה גווייה.
לא אפטר מכל בחור בניו יורק.
אם אני רוצה לזכות בלבך, אני אראה לך.
אני לא "אולי". אני האחד והיחיד.
הגיע הזמן.
הגיע הזמן להיפטר מבנג'י, כדי שאוכל להתרכז בך לגמרי, בק.
בנו.
אז אני אצטרך אספקה.
היי, ג'ו. אמרת שאתה צריך לדבר?
כן. אז הנה העניין.
אני עובד על פרויקט סודי, אבל חייב לפתוח את החנות.
אז חשבתי שתוכל לקנות בשבילי דברים.
אתן לך קצת כסף לספרים? רק בינינו.
כן. אין בעיה. בינינו. מה אתה צריך?
תצטרך לרוץ לכמה מקומות שונים.
- אשלגן חנקתי - נייר דבק חומר בעירה - חבל -
סמוך עליי, ג'ו.
תודה, פאק.
"החזיר ואני
עין לעין
לבי שלו
וזו הייתה שקיעה"
לא בטוח שיש בזה הערנות או העומק שאתה מסוגל להם.
לא ממש התמסרתי לזה.
מעניין, בליית'.
איך אנחנו שומרים על תשומת לב הקורא?
אנחנו מחדירים באוניברסלי פרטנות כואבת.
או שהם מדפדפים הלאה. -בדיוק.
הפחד הגדול ביותר שלי, ואני לא מגיבה על השיר של יורי לכשעצמו,
זה לא להיות גרועה, אלא רגילה.
להיות רגיל. זה הפחד.
אני מקווה שזה עזר, יורי?
אני חושבת שזהו להיום.
בפעם הבאה בליית'. ובק.
תשלחו יצירה שלכן אליי ואל חבריכן לשיעור,
ונסקור אותן בחמישי.
טוב.
הנה מה שגיליתי מפעולה זו שנדונה לכישלון, בק.
אין לך מצב רוח לכתוב.
ואת צריכה מיטה חדשה.
אז, היי, אולי המפגש הנלהב אך בסופו של דבר ריקני שלך
עם מכין הקוקטיילים חובש הוורבי-פארקר יפעל לטובתנו.
- ג'ו - בא לך מסע קניות? -
- אני צריך שולחן. -
יש זמן כשפאקו בקניות.
- קראת את מחשבותיי. -
- ג'ו אאסוף אותך בעוד שעה. -
אבל אני חייב שזה יהיה מושלם.
וכדי לעשות את זה, אני חייב להשתמש בנשק הרציני.
הביואיק סקיילארק של מר מוני.
את מדלגת במורד המדרגות בג'ינס ההדוק-לא-הדוק-מדי.
את נועלת כפכפים וציפורנייך נוצצות,
והשיער שלך אסוף,
ולפחות איך לך נשיכות אהבה, אז יש את זה.
אלוהים! אני לא מאמינה שזאת המכונית שלך!
אתה מציל את חיי.
אין לך מושג כמה אני צריכה מיטה חדשה.
אתגר חדש.
איך אעשה מעבר חלק מחיפוש כלי זכוכית
ל"בחיי! ג'ו הוא האחד והיחיד"?
מוזר.
יש לי אחת בדיוק כזו.
כן, אני יודע עליה. בנג'י סיפר לי.
היא הייתה של אבא שלי.
המצקת האדומה הידועה לשמצה. איך שאת אוהבת שיפליקו לך איתה.
זה מה שאת באמת רוצה, בק?
זה הבחור שאת מחפשת?
פשוט תבחרי אחת.
כולן עשויות מאותו עץ במחיר מופקע.
אני לא יכולה להחליט.
אנשים מנסים לקנות משמעות בחייהם
עם נרות ב-60 דולר ונורות בנות קיימא.
כולן נראות טובות.
לא. כלומר, שאקנה מיטה קווין או קינג סייז?
חדר השינה שלך קטן מדי לקינג.
אתה צודק. הוא קטן...
איך אתה יודע?
זאת ניו יורק. לאף אחד אין חדר שינה גדול מספיק לקינג.
מה הבעיה?
הבחורה הזאת, בליית', בסדנה. היא הגישה את הסיפור הקצר שלה.
ו...?
אפילו לא התחלתי את שלי, וזה למחר.
אלוהים.
שלה...
הוא מבריק.
זה על עורב שעף לתוך בית של אישה,
מתנגש בקירות ומשאיר דם בכל מקום.
זה נשמע נורא.
תקרא את זה.
נו?
את צודקת כנראה.
אני יודעת.
אפשר לשאול משהו?
הכול.
מבטיח לומר את האמת?
מבטיח.
אתה חושב שאני רגילה?
אנשים רגילים לא דואגים אם הם רגילים.
זהו זה, בק. זה הרגע.
אני אראה לך כמה את בלתי רגילה.
את רוצה סקס משוחרר? קיבלת.
תפסיק! -מה? חשבתי שאת...
שאני רוצה להיעצר
על זה שאתה יורד לי בפומבי?
זה לא ברשימת המטלות שלי היום.
נראה שלא הבנתי נכון.
לא יצרת קשר עין בעשר הדקות האחרונות.
המצב לא יכול להיות גרוע יותר.
הלו? -היי, ג'ו. זה אית'ן.
אית'ן מהחנות. -כן.
אני יודע מי אתה, אית'ן.
נכון. העניין הוא שאין חשמל.
החשמלאי אומר שכנראה יש עומס יתר על המערכת,
אבל אין לו גישה לנתיכים כי...
הם במרתף עם הגופה.
...שהוא נעול.
הוא יכול לפרוץ את המנעול, אבל רציתי...
לא!
תגיד לחשמלאי ללכת הביתה. אתקשר אליו מאוחר יותר.
תנעל ותלך הביתה.
אטפל בזה כשאחזור, בסדר?
טוב.
הכול בסדר?
כן, בסדר גמור. רק בעיה קטנה בחנות.
כדאי שאקח אותך הביתה.
חששתי שזה יקרה. שישה מכשירי לחות
ומזגן משנות ה-70 המאוחרות מכוון לטמפרטורה הנמוכה ביותר שלו.
אפילו במותו בנג'י הוא קוץ ענק בתחת שלי.
טוב. עם מזגן שלא פועל,
נראה שמהירות הריקבון באמת הואצה.
זה נוזל?
המצב הפך לקשה מבחינה ביולוגית במחלקת בנג'י.
גם במחלקת הספרים הנדירים.
אבל לא אוכל להגן עליהם עד שאפטר ממנו.
בנג'י חייב ללכת.
- היי, מה אתה עושה? -
- אתה יודע לקרוא סינית? -
- או שיש לך פטיש? -
הספרים בטוחים. המרתף 100% נטול גופה.
אי אפשר לשרוף גופה ביום.
אז המעט שבנג'י יכול לעשות זה לחכות קצת במכונית.
טוב. מוכן. -מוכן? טוב.
טוב, תעזבי לשנייה.
טוב. -כן.
זה בתוך היתד! -בסדר.
הפטיש. -כן.
אמור להיות בסדר.
את יכולה? מושלם. -מוכן?
הנה זה! קדימה!
תגיד מתי.
מתי.
לחיינו.
את שוליה טובה.
התכוונתי להגיד את זה עליך.
אני מצטערת על קודם. לא התכוונתי להתעצבן כל כך.
זה בסדר.
לא. זה לא. פשוט...
אני לא רוצה שתחשוב עליי ככה.
אני מחבבת אותך, ג'ו.
כאילו, ממש מחבבת.
והייתי קצת שקועה בעצמי, למען האמת.
הסיפור הקצר של בליית' די ערער אותי.
זאת לא תחרות.
אני יודעת, אבל אני תוהה...
האם אי פעם אכתוב משהו כל כך מדהים?
את מוכשרת. -אתה לא יודע את זה.
אני יודע שתצטרכי לא לחשוב כל כך הרבה.
תשכחי מבליית'. הבליית' הזאת.
תשכחי מכולם. תכתבי מה שאת רוצה.
אלוהים. כולם אומרים את זה כאילו זה כל כך קל.
אני יודע. בסדר, אז...
מבחן פתע.
אל תחשבי.
רק תעני. -בסדר.
מה מכה בך כמו אגרוף בבטן כשאת... המחשבה הראשונה.
אבא שלי.
לפני שהוא...
כן, נכון.
כמובן.
הוא היה מכור.
זה היה קשה.
ומפחיד.
כלומר, היו גם ימים טובים.
תמיד ידעתי שזה יהיה יום טוב
כשהתעוררתי לריח של בישול פנקייקס.
הוא השתמש במצקת אדומה כדי לדלות את הבלילה.
זה סיפור המצקת האדומה?
ואני הייתי צוחקת, ושרה לצלילי איזה שיר גרוע מ-40 הלהיטים הגדולים.
כשהכול היה בסדר.
אבל אז הוא היה יוצא ו...
המצקת הייתה חוזרת למגירה...
והייתי מחכה ליום הטוב הבא.
עד שלא היו עוד.
וואו.
לא ציפיתי לומר את כל זה.
את צודקת.
בהחלט אין לך שום דבר משמעותי לכתוב עליו.
בנג'י טעה לגבי הכול.
כל סיפור המצקת האדומה. את לא רוצה שיפליקו לך.
את רוצה להרגיש בטוחה. אהובה.
את רוצה מישהו שיכין לך פנקייקס.
תני לי.
חכה עם זה. תכף אשוב.
באה!
הכול בסדר? -לא.
תודה לאל שאת פה. -פיץ'.
סימסתי לך. -ברור.
יש לי החמרה רצינית.
אני צריכה שתיקחי אותי לחדר מיון.
ג'וזף. לא ידעתי שאתה פה.
אמרתי לך שהוא בא.
פיץ' ממש חולה.
כלומר, זה בטח יותר ממה שאתה צריך לדעת,
אבל יש לי מחלה ששמה תסמונת שלפוחית השתן הכאובה.
אלוהים!
כלומר, יש אנשים שחושבים שאני יהירה,
אבל אני לא יכולה לאכול אוכל מהיר.
ואם אני שותה, זה חייב להיות pH גבוה,
כמו קטל ואן, או גוס ומיץ אגסים.
לא שתית יגר במסיבה שלך?
בואי ניקח אותך לבית החולים. -כן.
לג'ו יש מכונית. הוא יכול לקחת אותנו. נכון, ג'ו? אתה יכול לקחת אותנו?
כמובן.
כלומר, יש לי גופה בתא המטען, אבל לא סיפור, נכון?
זה לוקח נצח.
הוא בחר ברחוב הגרוע ביותר.
תהיי נחמדה.
ממש כואב לי.
אני מצטערת.
ג'וזף. -כן.
אני מרגישה בחילה. אתה יכול לפתוח חלון?
יש מין ריח ריקבון שמגיע כל הזמן למושב האחורי.
מה אומר? ריחות של העיר.
אלוהים. אני לא יכולה להתמודד!
נלך. חייבת לצאת מכאן.
אני מצטערת.
שעת הכישוף קרובה.
לקחת אספקה, להסיע את הגווייה הנרקיסיסטית,
הידועה לשעבר כבנג'י, ליעדה הסופי,
להדליק גפרור, ואני שלך לנצח, בק.
טוב, זאת התפתחות.
זה הוא.
"אשלגן חנקתי. שישה גלילים של נייר דבק.
חומר בעירה. חבל. בד קנבס. יתדות עץ".
אתה מוכן להסביר בשביל מה כל זה?
להסביר את רשימת הקניות מתוך "היפטרות מגופה להדיוטות".
אני יודע.
אני יודע איך זה נראה.
אני יודע שלערב את פאקו היה שגוי,
אבל המצב היה קצת מטורף אצלי לאחרונה.
קיוויתי שאוכל להפוך את העולם למקום טוב יותר.
אתם יודעים מה? יהיה פשוט יותר אם אראה לכם.
כן, אראה לכם. בואו.
טכנית, אסור לנו לשתול כאן כלום.
ניסיתי לשמור את זה בסוד.
והכימיקלים?
הם ממסים שורשים.
חומר בעירה?
כדי לעשות על האש.
הנה.
בבקשה.
זה טעים. -תודה.
אז הוא בנה גינה. אז מה?
אמרתי לו להתרחק מהילד של החברה שלי.
ומה הוא עושה? נותן לו כסף? לשליחויות?
אמרתי לכם, אני קצין מבחן, טוב?
אנחנו רואים בחורים כאלה כל הזמן. הוא סוטה. יש לי תחושת בטן לגבי זה.
אתה מוכן לחזור פנימה?
תגיד לאימא שלך שאגיע, טוב?
בסדר.
לילד יש הפרעת קשב. קשה לפעמים להתמודד איתו.
אבל אז הוא פגיע ליצורים כמוהו.
תראו, אני מתנצל אם עברתי את הגבול.
פשוט שמתי לב שפאקו רעב כל הזמן.
נתתי לו כסף שילך לחנות,
באמת, כדי שיקנה לעצמו כריך.
אני גם משאיל לו קצת ספרים. זהו.
הוא נראה קצת מוזנח.
אתה צוחק עליי?
זה לא שהם לא ראויים. הרבה אנשים שותים.
זהו! אני... -בסדר!
סליחה שגזלנו מזמנך.
בהצלחה עם הגינה.
תודה, אדוני השוטר.
אנשים. קל לשטות בהם.
כמו השוטרים האלה.
אני הבחור הנחמד ושומר החוק, אז אין מה לדאוג.
אנשים מאמינים במה שתומך בהשקפת עולמם.
לרוע המזל, נראה שזה כולל אותך, בק.
האמנת שמגיעים לך בנג'י וההזנחה שלו.
ואת מאמינה שמגיעה לך פיץ' והדרמה שלה. וכן הלאה.
אני רוצה להתקשר ולומר לך, אבל לא,
כי יש תקופת המתנה מסורתית
בין כל תקשורת ארורה כשמנסים לצאת עם מישהי.
אני שונא את הדור הזה.
תודה.
תודה שנשארת איתי.
האמת, לא יודעת מה הייתי עושה בלעדייך.
את תמיד יכולה לסמוך עליי.
תודה.
אז מה את חושבת על ג'ו?
כן, אני מחבבת אותו.
אני חושבת שאני באמת מחבבת אותו.
כלומר, לא הייתי בטוחה שאני מוכנה לקשר, אבל אולי...
טוב, את לא רצינית.
כלומר, הבחור עובד בחנות ספרים.
בק. תראי, אני מכירה אותך.
לא תבלי את יום השנה החמישי
מתחלקת בחשבון ב"כץ'ס דלי".
את צריכה מישהו שידאג לך.
כדי שתוכלי לכתוב, להיות חופשיה, מאושרת.
לא מישהו כמו ג'ו והמגבלות הכלכליות שלו.
זה לא הוגן.
לא משלמים לי להיות הוגנת.
אולי נלך לאכול משהו? כי אני גוועת ברעב.
אני חושבת שאוותר.
כדאי שאחזור הביתה. שמחה שאת מרגישה טוב יותר.
לא. לא עכשיו.
טוב, בק, בסדר.
היי. מה שלום החולה?
טוב יותר. תודה על ההסעה.
הרופאה אמרה שטוב שבאנו בזמן.
אה, כן?
למה שלא תבוא אליי? אולי נמשיך מאיפה שהפסקנו?
מה לגבי פיץ'?
מה לגביה?
איפה היא עכשיו?
"אינדושין". זה מזון הנחמה שלה.
מושלם. פיץ' דוחפת דג בס צ'יליאני מאודה לגרונה הכחוש,
ואותי עומדים לתפוס.
אז מה אתה חושב?
שאת מתלוננת שאת לא מצליחה לכתוב,
אבל אז עוזבת הכול בגלל מקרה חירום רפואי,
שדרך אגב, הרבה מאמינים שהוא פסיכוסומטי.
התכוונתי לגבי לבוא לפה.
הלוואי שיכולתי. באמת הלוואי,
אבל אני באמת עסוק עכשיו, אז למעשה אני צריך ללכת.
זה שפיץ' הופיעה היה תזמון רע,
אבל לא בדיוק כתבתי כשהיא באה.
לא, אני יודע. -טיפ מקצועי ליום זה.
סנני שיחות כשאת מנסה לשרוף גופה,
כי מסתבר שדברים נפלטים שלא ממש התכוונת להגיד.
...אבל את שולחת מסרים מבלבלים, נכון?
מה זה אמור להביע?
אני מנסה לעשות מה שאת רוצה, אבל לא יודע מה זה.
כמו לבנות לך מיטה, להיות איתך על המיטה,
לתת לך טרמפ
כי חברה שלך מבקשת...
ברצינות, ג'ו, תשתוק.
סליחה. אני מצטער. חייב ללכת.
אבל...
היי! איך הולך?
יופי. זאת מדורה רצינית.
כן. מה אגיד? נסחפתי קצת.
אתם מוזמנים להצטרף אם אתם רוצים.
בבקשה תגידו לא.
זה יהיה נהדר.
אבל אנחנו צריכים לחזור למכונית לפני שיחשיך יותר. בהצלחה.
כן, שיהיה לכם ערב טוב. -גם לך.
אני מאמין באהבה ממבט ראשון. היה לי את זה איתך, בק.
ואולי, רק אולי, הרסתי את זה באותה מהירות
תוך שיחת טלפון אחת.
האם כל זה היה לחינם?
איך נוכל לתאר את האושר של המלך והמלכה
כשראו את הבת שלהם...
אני מתקשר אלייך, בק.
אבל מגיע ישירות לתא הקולי.
המילים הכי נוראיות שיש.
אני תוהה אילו ילדים היו לנו.
הם היו קוראים, לא צמודים לאייפד.
ולא היינו נותנים להם
שמות כמו גוליבר, או בלייז, או מיסטי עם ת'.
היינו מעולים בזה. ביחד.
זה לא היה אמור להיגמר כך.
תחזרי אליי, בק.
הסוף.
אני לא מתכוון להתחנף או משהו,
אבל הכתיבה שלך גורמת לי לחשוב שנשמתו של ריימונד קארבר התגלגלה בגופך.
זה כל כך נחמד מצדך לומר, תומס.
נולדתי ב-1988, בשנה שהוא מת,
אז גם אם זה מוזר, אתה לא הראשון שאומר לי את זה.
שוב, עבודה נהדרת, בליית'. אני נרגשת לקראת הפעם הבאה.
בק, לא ציפינו לך. לא שלחת עמודים.
אני יודעת. סליחה. ואני מצטערת שאיחרתי, פשוט...
כתבתי אותם, אבל הם נשמעו רגשניים נורא.
אז קרעתי אותם והתחלתי שוב, ואיבדתי תחושה של הזמן.
אבל אני מרגישה שזה אני ומה שאני רוצה לומר.
זה רק עמוד אחד, אבל...
זה לא מספיק בשבילנו לביקורת.
אנחנו אמורים לקרוא את זה עכשיו? מולך? זה קצת מביך.
אם זה המצב, תדעי לך
שיש לי קטע של פנים אוטיסטיות ולא יכולה להסתיר מה אני חושבת.
בואי נקבע מחדש את הביקורת שלך לזמן אחר.
בק?
היי.
טוב, אני שונאת להודות בזה, אבל צדקת.
קצת.
אני אעשה הכול בשביל החברות שלי. והאם אני מתחבאת מאחוריהן? כן.
והאם אני משתמשת בהן כתירוץ לא לכתוב?
בכנות, הייתי משתמשת בכל תירוץ כדי לא לכתוב, כי...
טוב, אני פוחדת להיכשל.
אני במרחק של עמוד אחד נורא מלאשר שאני הכותבת הגרועה בהיסטוריה.
כל זה כדי לומר, שאם אני שולחת מסרים מבלבלים,
זה מפני שאני לא יודעת מי אני.
אז איך אני אמורה לדעת מה אני רוצה?
ואני יודעת שאני נשמעת ממש מגעילה, כמו כל כך, לא יודעת, דור המילניום.
אל תגיד כלום.
ברגע הזה, את הכול.
וזה העניין. אם אתה יודע מי אתה, זה לא כאילו שאתה חולק את זה.
כלומר, אתה בחור נחמד עם ה"את בלתי רגילה" וכאלה,
ובחור של רגשות עם ה"תכתבי מה שמרגש אותך",
אבל אז אתה מנסה לרדת לי באמצע חנות רהיטים.
זה גורם לי לחשוב שאתה מסתיר משהו.
לכל הרוחות, למה אתה מחזיק שמיכת פנדלטון?
אף פעם לא ראיתי את הבית שלך,
ואתה אף פעם לא מדבר על החברים שלך.
כלומר, מי אתה?
טוב, זה היה יותר מדי.
זה נשמע טוב יותר בראש שלי.
אראה לך משהו.
את רוצה להכיר אותי, בק?
אראה לך בדיוק מי אני.
כאן נמצאים הספרים הנדירים ביותר.
פריטי האספנים. מהדורות ראשונות.
זה נייר, בד, עור, דבק. הכול פגיע.
הכול רגיש לאור, לחות, טמפרטורה.
לכן הם צריכים להיות כאן.
כדי להגן עליהם.
אני יכול לקחת אותך לדירה שלי. מתי שתרצי.
אני רוצה שתפגשי את חבריי. באמת. אבל זה...
כאן, זה המקום החשוב ביותר בעולם בשבילי.
מוזר ככל שזה יישמע.
הספרים האלה חיים יותר,
ראויים יותר מרוב האנשים שאני מכיר.
את רוצה לדעת מי אני? הנה זה.
- מחק חשבון -
- החשבון נמחק בהצלחה -
הנה את.
זהו. אני רשמית מחוץ לטינדר.
כל הכבוד, מותק. -אני פשוט...
אני מרגישה שזה צעד טוב.
כאילו זה טוב בשבילי.
ג'ו טוב בשבילי.
מה שאת צריכה, בקס.
אני רק אומרת, ואני מתכוונת לזה, באמת...
אולי חיים פשוטים הם לא כל כך רעים. אולי זה מה שאת צריכה.
אולי אני צריכה את זה.
ג'ו לא פשוט. הוא שונה.
מסובך.
זה משונה. חסר ספר.
באמת? איזה ספר?
"עוצמה מעוץ". לא, זה היה בדיוק כאן.
ג'ו הסתכל עליו במסיבה שלי.
אני בטוחה שהוא יצוץ.
מחקת את טינדר.
ועכשיו התקשרת וביקשת שאבוא.
האמונה שלי בסיפור האהבה האפי שלנו שבה על כנה באופן רשמי.
סליחה, ג'ו. הייתי ממש טיפש.
השארתי את הרשימה שלך על המיטה שלי, ורון מצא אותה. סליחה.
אתה לא טיפש. זאת לא אשמתך.
ניסיתי להסביר, אבל...
זאת לא אשמתך.
בחורים כמו רון הם בריונים.
אנחנו צריכים להקדים אותם.
כמו המוסקטרים. תמיד צעד אחד לפני הקרדינל, נכון?
"אחד בשביל כולם".
"וכולם בשביל אחד".
פאקו!
תיכנס פנימה.
אני מריח את הבורבון מכאן.
אמרתי לך. עזוב את הילד.
אתה יכול לשטות בשוטרים עם בולשיט גינת העגבניות שלך.
אבל אני צודק.
משהו לא בסדר איתך.
אני רואה את זה בעיניים שלך.
לתייק זאת תחת "בעיות לעתיד".
- טוק, טוק. אתה כבר כאן? -
כי הלילה...
הלילה אני אראה לך שאני האחד והיחיד.
תכין פנקייקס אחר כך.
האם אתה הרגע...
תרגום כתוביות: אורית זיו