‎În episoadele anterioare din ‎Tu...
‎Joe Goldberg?
‎Am auzit de tine și de Candace.
‎Ea s-a gândit că e mai fericită ‎cu un tip din Roma.
‎Peach nu se duce nicăieri fără laptop.
‎Dac-aș putea să-l deschid...
‎Guinevere Beck?
‎E opera unei minți bolnave.
‎E obsedată de tine.
‎Te vrea doar pentru ea.
‎E epuizant să-ți fiu prietenă!
‎Nu trebuie să-mi placă ‎poeziile tale egocentrice
‎ca să fiu amabilă cu tine.
‎Beck nu-și prea cunoaște interesul.
‎Sunt perfect de acord.
‎Într-un fel, e o ușurare să știu sigur ‎ce trebuie să fac să te apăr.
‎Paco, ce ai făcut?
‎Nu știam câte somnifere trebuia să-i dau.
‎Bună!
‎Peach a fost atacată în Central Park, ‎la lumina zilei.
‎Mă duc la Urgență acum.
‎E în viață?
‎Au trecut trei zile ‎de când nu ne-am văzut.
‎Te-am dezamăgit, Beck.
‎Iar asta e pedeapsa mea. ‎Oare mă îndrept spre ștreang?
‎Să-mi pregătesc ultimele cuvinte?
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎Unii oameni, Beck, sunt precum cancerul.
‎Peach e în metastază, stadiul patru.
‎Am încercat să îndepărtez masa ‎până să se extindă la tine. Și acum?
‎În cel mai bun caz, mă duc ‎și mă ploconesc, câștigând un Oscar.
‎În cel mai rău caz...
‎știe că am fost eu.
‎Și s-a terminat.
‎E o ambuscadă? ‎O să mă iubești în închisoare?
‎Bună!
‎Vai, nu!
‎Nu pot să cred că ți-am zis ‎să te implici în belelele vecinilor!
‎Nu-i nimic. Nu e vina ta.
‎Ce dor mi-a fost de tine!
‎Cum se simte Peach?
‎Destul de bine, în situația dată.
‎Ai putea să-ți scoți pantofii?
‎Și orice altceva cu care ai atins ‎alți oameni, în metrou?
‎Sigur că da.
‎Ia uite cine a venit!
‎Cum te simți, Peach?
‎Știu ce-ai făcut.
‎Gata? Se strânge lațul?
‎O faci pe nătăflețul, dar...
‎- Dar ce? ‎- Tu ai fost.
‎Tu m-ai avertizat. Am un hărțuitor.
‎Încercăm să aflăm cine e.
‎Se zice că, în general, ‎hărțuitorii sunt din anturaj.
‎Nu e înfricoșător?
‎Acum am înțeles ‎partea sumbră a celebrității.
‎Eu știu o bloggeriță ‎care e la al treilea hărțuitor.
‎Becks, aș mai vrea puțin ceai.
‎Cenușăreasa mea încătușată, ‎dacă va câștiga Peach,
‎o să pregătești infuzii bio ‎până ți se ofilește frumusețea.
‎Vrei și tu? Îți face bine la cap.
‎Nu e nevoie, mulțumesc.
‎Ești în urmă cu scrisul.
‎Ai un iubit cu ochiul vânăt. ‎Nu e în regulă.
‎Cred că o să...
‎Cât o să mai stea aici?
‎Nu știu. La infinit?
‎Îi e frică să stea acasă la ea, ‎și o înțeleg.
‎I-au dat drumul cam repede din spital.
‎După trei zile. Doar s-a lovit la cap...
‎N-ar trebui să fie răspunderea ta.
‎Hei,
‎când se termină totul, ‎hai să plecăm undeva.
‎Doar tu și eu.
‎Îmi cer scuze.
‎Nu-i nimic. Ce e?
‎Având în vedere prin câte am trecut,
‎energia masculină ‎în spațiul meu de vindecare nu e ideală.
‎Ai putea să-l rogi pe Joseph să plece?
‎Cred că te aude, Peach.
‎Nu e cazul să mă cert cu nimeni acum. ‎Și zi-i să-și ia înapoi cadoul.
‎Am niște treburi.
‎Îmi pare rău.
‎Beck, ceaiul meu?
‎DETALII ITINERAR DE ZBOR
‎Peach, vino să te întinzi puțin. ‎Pari amețită.
‎Peach, trebuie să te odihnești.
‎Paris. Două bilete. Clasa întâi. ‎Am subestimat-o.
‎Nu se gândește la mine. E preocupată ‎să te acapareze pe tine, pe veci.
‎Și eu te-am trimis în gura lupului,
‎unde nu poți scrie, nu poți iubi.
‎Nu poți fi tu însăți, ‎dacă trăiești pentru Peach.
‎N-o să permit așa ceva. ‎Am nevoie de alt plan.
‎Mă bucur că ați venit toate.
‎Fiindcă, acum,
‎e război.
‎Hei, Joe!
‎Îmi pare nespus de rău!
‎Nu-i nimic, amice. E în regulă, jur.
‎Du-te în casă, ‎mijo.
‎O mică atenție în semn de mulțumire.
‎- O prăjitură. Negresă. ‎- Mulțumesc.
‎Ai fost drăguț să te implici.
‎Știu că situația a fost cam grea ‎în ultimele săptămâni.
‎Mai bine zis, luni.
‎Vreau să știi că încercăm s-o rezolvăm.
‎Dacă vrei să depui plângere...
‎Să-i dau de gol pe Paco ‎și experimentul de chimie? Nu.
‎Claudia...
‎Experiența asta l-a afectat pe Ron.
‎Știu cum sună, ‎dar am senzația că s-a schimbat.
‎Vrea să fie mai bun.
‎Oamenii nu se schimbă.
‎Și n-o să depun plângere.
‎Mulțumesc, Joe.
‎Îți rămân datoare.
‎- Bună! ‎- Am doar câteva clipe.
‎Peach s-a dus la o perfuzie cu vitamine ‎și voiam să te văd.
‎S-a întâmplat ceva?
‎Plec câteva zile.
‎Familia lui Peach are o casă în Greenwich. ‎Zice că se simte în siguranță acolo.
‎Sunt convins.
‎Și cu școala ce faci?
‎- Dar cu noi? ‎- Joe, era să moară.
‎Dar n-a murit.
‎Știu că ai trecut prin multe, ‎dar să-ți riști viitorul
‎pentru cineva care a încercat ‎să-ți saboteze cariera,
‎acum o săptămână, mi se pare o nebunie.
‎Iartă-mă.
‎Voi fi mereu direct și, sincer,
‎te manipulează.
‎De ce, Doamne iartă-mă, m-ar...
‎Deoarece... Chiar nu-ți dai seama?
‎Dacă începi să fii stăpână pe tine, ‎nu te mai poate controla.
‎Știu că nu vrei s-o auzi, dar tentativa ‎de sinucidere a fost o farsă.
‎N-a riscat nimic.
‎Și s-a atacat singură în parc?
‎Nu, n-am spus asta.
‎Bine, căci felul în care dai vina ‎pe victimă pare instigator.
‎Da.
‎E îndrăgostită de tine. Știi, nu?
‎- Trebuie să plec. ‎- Beck, nu. Iartă-mă...
‎Nicio problemă. ‎Mulțumesc că ai fost sincer.
‎Bine. Gândește. Peach te scoate din oraș.
‎Dar e doar preludiul.
‎Îți deschide porțile lumii ei ‎și te răpește definitiv.
‎Te-aș urma, dar nu-mi place ‎mâncarea franțuzească,
‎iar ție îți place aici. ‎Trebuie să te salvez.
‎Mă ustură fața de mor. Mersi mult, Ron!
‎Bine, Greenwich. ‎Acolo se va termina totul.
‎Coasta de Aur din Connecticut.
‎Tărâmul managerilor de fonduri speculative ‎și descendenților Mayflower.
‎N-o să fie greu să te găsesc.
‎Când cauți doar într-un procent, ‎lumea e mult mai mică.
‎Și uite că zeii internetului ‎ne satisfac dorințele.
‎IZOLAT
‎La o oră de mers cu mașina. ‎Îmi plac excursiile scurte.
‎Le făceam des cu Candace.
‎Ar fi plăcut să am niște amintiri noi, ‎mai fericite.
‎Dacă mă duc pe tărâmul celor unu la sută, ‎va trebui să arăt ca ei.
‎Mulțumesc, Benji.
‎N-o să te pierd așa. ‎Fără ezitare de data asta.
‎De data asta, termin treaba.
‎Vin, Beck. Vin...
‎Candace?
‎Iepuraș, ești bine?
‎- Bună dimineața! ‎- Bună dimineața!
‎Probleme cu mașina?
‎Nu.
‎- Nu, doar... ‎- Permisul și talonul.
‎- Mi-au fost furate. ‎- Furate? Cine vi le-a furat?
‎Ați băut ceva de dimineață, dle...
‎Trebuie să mă gândesc, sau am încurcat-o.
‎Îmi cer scuze. Spencer Hewitt.
‎Ieșiți din mașină, vă rog.
‎Bineînțeles.
‎Puneți mâinile pe Buick. ‎Scoateți-vă ochelarii, vă rog.
‎Ce-ați pățit la față?
‎Bună dimineața, Beckalissima!
‎Ce faci?
‎Iau micul dejun. Muream de foame.
‎Tu nu mâncai așa ceva.
‎Aveam chef să ‎carpez diem.
‎Când eram mică, veneam aici,
‎iar mătușa mea îmi punea o masă copioasă,
‎așa că am simțit nostalgia aia.
‎E ușor să uiți uneori. Mergem la mall?
‎N-ai mai fost prin magazine ‎de la incidentul de la Steve Madden.
‎Am chef să cobor ștacheta. ‎Și-apoi mâncăm de prânz.
‎Mi-e o poftă de pizza...
‎Și ce-ai zice de un matineu?
‎Nu știu ce să zic. Sunt prea multe. ‎Sunt cam obosită.
‎Și e vina mea.
‎Ți-am dat de furcă zilele astea. ‎Vreau să mă revanșez.
‎Ia micul dejun, îmbracă-te
‎și lasă-mă să-mi răsfăț prietena.
‎Mănâncă.
‎Niște puști. M-au cotonogit rău.
‎Mi-au luat portofelul și verigheta.
‎- Dar nu și ceasul. ‎- Nu, am avut noroc.
‎Noroc că n-ar recunoaște ‎un ceas Geneva de 80.000$
‎nici dacă l-ai plesni cu el peste sculă. ‎Mersi, Benji.
‎Nu e nevoie de minte să fii infractor.
‎Doar de tupeu.
‎Dacă roșcovanul ăsta mi-o trage, ‎să se lubrifieze și să înceapă odată!
‎Vă verific numărul, ‎apoi vă las să vă întoarceți la soție.
‎E bine să fii însurat cu o doctoriță.
‎Cu siguranță.
‎Ieșiți cu barca, dle polițist?
‎Mie așa mi se pare. ‎Vă invităm la noi la vară.
‎Taică-meu aduce iahtul din Nantucket.
‎Ce model?
‎Azimut 62S. ‎Guinevere.
‎Zboară ca săgeata.
‎Vezi? Dispreț.
‎Roșcovanul a decis că-s un bogătan
‎care nu poate afecta nicicum ‎siguranța jurisdicției sale.
‎N-o să-mi verifice numărul.
‎Auziți?
‎Mai bine duceți-vă acasă și odihniți-vă.
‎Cei răi n-au tihnă, ‎dar mulțumesc pentru sugestie.
‎- Mulțumesc mult. ‎- Aveți grijă.
‎Am venit ca să fiu în apropiere, ‎dacă ai nevoie de mine.
‎N-am încredere în Peach, Beck. ‎Nici tu n-ar trebui să ai.
‎E un castel.
‎Cu o vrăjitoare rea ‎și o domniță la ananghie.
‎Înseamnă că eu sunt cavalerul. ‎Pentru tine, Beck, da.
‎Nu voiam să intru așa,
‎dar, dacă lasă ușa din spate ‎larg deschisă...
‎Bine. Nu e nimeni acasă.
‎Capul...
‎Una peste alta, credeam că e mai grav.
‎M-am ales cu o comoție odată, ‎la fotbal, când aveam 12 ani.
‎Mi-am vomitat și sufletul.
‎Nu e plăcut, dar nu mă va opri ‎nicidecum din misiune.
‎Înseamnă că trebuie să mă oblojesc,
‎să mă concentrez și să reintru în joc.
‎Ce fericită sunt ‎că am fugit împreună, iepuraș!
‎Locul ăsta e adorabil.
‎Nu mă dau jos din pat ‎în următoarele 48 de ore.
‎Te bagi?
‎Mă bag.
‎Te iubesc, știi?
‎Spiritul anilor '90 e încă viu ‎în Greenwich.
‎De-abia aștept să te văd cu rochia. ‎Probeaz-o neapărat.
‎Mi-e frig. Mă duc să-mi fac baie.
‎Du-te în baia mare. ‎Are duzele poziționate unde trebuie.
‎- Prefer cada cu picioare. ‎- Normal.
‎Ești stilată. ‎Vrei un cocteil? Îți aduc eu.
‎Vreau să-ți ofer și eu o viață ‎atât de fastuoasă.
‎O meriți.
‎Scumpo, ți-am pregătit un Negroni.
‎Mai puțin insistența nedorită
‎a unei persoane obsedate și instabile.
‎Ura mea pentru Peach a devenit conștientă.
‎Nu te grăbi, relaxează-te, da?
‎Am o surpriză pentru tine când ieși.
‎Și nu uita să folosești ‎masca cu nămol geotermal.
‎Face miracole.
‎- Noroc! ‎- Mersi.
‎Ia te uită!
‎Cum îndrăznește ‎să-ți invadeze intimitatea?
‎E o perversiune! ‎Doamne, trebuie să fac pipi!
‎O să mă întorc după el.
‎Cât o să se mai holbeze așa la tine?
‎Hei!
‎E cineva?
‎Cine e?
‎E surpriza.
‎Are o armă, Beck.
‎Nu e în toate mințile și tu știi bine.
‎Trebuie să fac ceva.
‎80% dintre accidentele ‎provocate de arme au loc acasă.
‎De ce te îmbracă Peach ca pe-o păpușă?
‎Bine, port chestia asta ridicolă. ‎Care e surpriza?
‎Vai de mine! Raj!
‎Bună, frumoaso! Nu ne-am văzut de mult.
‎De-abia aștept să-mi povestești, păpușă.
‎Am zis fără telefoane.
‎Scuze. Era fratele meu.
‎Bine. Hai să cântăm în duet.
‎Știi ceva de Black Sabbath?
‎E ciudat ce-ți rămâne în creier. ‎Sunete. O bucată dintr-un cântec.
‎O clipă, Raj.
‎Iar acum vocea tontălăului ‎când îți spune „frumoaso”.
‎Știam că Peach e o instigatoare.
‎Iar acum lațul ei se strânge.
‎- Ce dracu' caută aici? ‎- Mă gândeam să ne distrăm.
‎Nu ziceai că nu suporți energia masculină?
‎- Acum mă simt mai bine. ‎- Tu te simți mai bine.
‎- Încă ești supărată pe mine. Înțeleg. ‎- Chiar înțelegi?
‎Am zis că poeziile tale sunt egocentrice. ‎Îmi pare rău că te-am jignit, dar...
‎- Dar? ‎- Ascultă-mă.
‎Ești o persoană extrem de talentată
‎și nu-mi place să văd ‎că te conformezi unui sistem
‎conceput să strivească individualitatea.
‎Dacă vrei să fii o mare scriitoare,
‎ieși în lume și trăiește o viață ‎despre care merită să scrii.
‎Ce vrei să fac, Peach? ‎Să muncesc pământul?
‎Verișoara Inez a plecat ‎din apartamentul de la Paris.
‎Am vorbit cu tata.
‎A zis că mi-l dă, ‎dar trebuie să-l renovez eu.
‎Ținea o pisică sălbatică. ‎A făcut stricăciuni.
‎Te muți la Paris?
‎Ne mutăm la Paris, ‎chérie.
‎Peach, ești nebună.
‎Nu-mi răspunde acum. Liniștește-te.
‎Vreau doar să te lași dusă de val.
‎De-aia a venit Raj.
‎Am putea avea amândouă ‎un nou început la Paris.
‎Zi-mi că te gândești.
‎N-o face.
‎Bine.
‎Întâi doamnele.
‎Bine. Pentru vechi prieteni ‎și noi experiențe.
‎Noroc!
‎Nu m-am mai relaxat așa ‎de câteva săptămâni.
‎Stai să vezi când își face efectul.
‎Ce-am luat cu încredere oarbă în tine?
‎Ecstasy pur, cu un strop de opiu bio.
‎Bravo, Walter White!
‎Nu te-aș putea învinui, Beck. ‎Nici pentru așa ceva.
‎Peach e o strategă.
‎Pasul unu: ‎te aduce singură într-o casă izolată.
‎Pasul doi: îl învită pe tipul ăsta, Raj,
‎te îmbuibă de droguri ‎și te face să mă înșeli.
‎Pasul trei: te răpește la Paris ‎pentru totdeauna.
‎Ai pus lucrurile la loc ‎fiindcă venea Raj, nu?
‎Trebuie să găsesc arma.
‎Ce-ai făcut în ultima vreme, Raj?
‎Am terminat facultatea de medicină.
‎Țac, pac și gata!
‎Tu ce-ai făcut, Guinevere Beck? Mai scrii?
‎Ar trebui să-i citești poeziile. ‎Sunt fermecătoare.
‎Sincer, nu știu ce-o să fac.
‎Credeam că știu, ‎dar acum sunt cam confuză.
‎Era aici.
‎Sigur îți merge mai bine decât crezi.
‎Beck are blocajul scriitorului. ‎O să-i treacă.
‎Vreau să scriu o carte ‎despre un suflet rănit,
‎care simte că nu are un loc pe lumea asta, ‎așa cum o cunoaștem.
‎Cineva din exterior.
‎Scrie despre hărțuitorul meu.
‎- Ce-mi place! ‎- Știu.
‎Peach se joacă cu mine. ‎Știe că sunt aici. E o capcană.
‎Vorbesc ca nebunii.
‎Lovitura la cap. Mașina. ‎S-ar putea să fiu puțin nebun.
‎Nu, nu sunt.
‎E real. Avea o armă. Pe undeva.
‎Nu ești în siguranță.
‎Raj, ia uite ce moale e!
‎Chiar e moale.
‎Miroși frumos.
‎Și tu.
‎Tren de masaj platonic! Eu stau în față!
‎O clipă. Mi se învârte capul.
‎O fac eu.
‎Am atins fundul puțului? Fiindcă așa pare.
‎Înțelegi acum? Aș face orice pentru tine.
‎Nu știu de ce m-a urmărit Candace ‎până aici.
‎Parcă m-am lovit la cap ‎și mi s-au descătușat amintirile urâte.
‎E o coincidență, Beck. ‎Tu și ea nu vă asemănați deloc.
‎Deloc. Sau poate că da. ‎Nu îmi mai dau seama.
‎- E bine, nu? ‎- Mamă!
‎Beck, fugi!
‎Nu simți ce face? Ce vrea?
‎Nu vrei să fugi?
‎Poate că nu.
‎- Bine, s-a mers prea departe. ‎- Da.
‎- Am zis „tren de masaj platonic”. ‎- Beck, ești mereu jucăușă.
‎Da, „platonic” înseamnă ‎să ne purtăm ca prietenii.
‎Da, am un iubit.
‎Exact. Fetița mea perfectă.
‎- Eu n-am. ‎- Nici eu.
‎Am chef să dansez. Mă duc să dansez.
‎Îmi pare rău pentru Peach, serios.
‎E tragic să nu poți să arăți cine ești.
‎Iar asta a otrăvit-o pe dinăuntru.
‎Ce bine e!
‎Nu.
‎Puțin mai jos.
‎Mamă! Pun pariu că Harry n-a trebuit ‎s-o facă pentru Sally.
‎- Așa? ‎- Da.
‎Bine.
‎Am ceva. Bine.
‎Bună.
‎Cred că nu mai sunt supărată pe tine.
‎Bine, vin imediat. ‎Stai să cobor de pe pervaz.
‎Ești simpatic.
‎Îmi pare foarte rău.
‎Știu. Joe?
‎Da?
‎Nu vreau să mă duc la Paris.
‎De știut: fără Paris.
‎BECK ‎MI-E DOR DE TINE
‎- Trebuie să fie pe aici, pe undeva. ‎- Bine.
‎Jur că era aici. L-am folosit.
‎Bine.
‎Și încă o lecție pe care o tot învăț...
‎- Da. ‎- L-ai găsit?
‎E loc și de mai rău.
‎- Îl vrei? ‎- Nu vreau să-l refuz.
‎Bine. Uite-l că vine, tăticu'!
‎Beck, am pus-o. ‎Dar nu cum și-o pune Raj în clipa asta.
‎Doamne, ce interesant!
‎Mă simt precum colonelul Kurtz.
‎O noapte întreagă s-o aud ‎pe Peach Salinger.
‎La nesfârșit.
‎Ce oroare! Am supraviețuit ‎datorită unui singur lucru:
‎mantrei mele. Ți-a fost dor de mine.
‎Ți-ai făcut bagajele? ‎Plecăm peste două zile.
‎Da, mă întorc în oraș.
‎Bine. Ai multe de împachetat. ‎Și apoi, Paris!
‎M-am gândit mai bine.
‎Mulțumesc, dar locul meu e la New York. ‎Nu-s gata să mă dau bătută.
‎Să te dai bătută? ‎Eu te rog să-ți încerci norocul.
‎Vrei să fii o artistă ‎sau un clișeu instituționalizat?
‎Îmi ceri să renunț la masterat,
‎să plec din New York, ‎să-mi las prietenii, iubitul...
‎Doamne, îl știi doar de cinci secunde.
‎- Zic doar... ‎- Fă-ți o favoare.
‎Ai puțin respect ‎și scapă de vânzătorul ăla înfiorător.
‎Chiar trebuie să vorbim despre asta?
‎- Sunt realistă. ‎- Vrei să fii realistă?
‎Ce-a fost azi-noapte?
‎- Ce anume? ‎- M-ai sărutat.
‎Eram duși cu toții.
‎- Așa faci mereu. ‎- Cum? Cum fac?
‎Faci din țânțar armăsar.
‎Erai drogată.
‎Te lăsai pe mine și, sincer, ‎tu ai avut inițiativa.
‎- Poftim? ‎- Iar eu te-am lăsat.
‎Era o petrecere. Nu voiam să pară ciudat,
‎căci sunt prietena ta ‎și așa fac prietenii.
‎Nu e adevărat.
‎Doamne, Beck! Maturizează-te. ‎Asumă-ți răspunderea.
‎Ușurel. Voiam să spun...
‎La dracu', vreau să-ți spun ‎că-ți sunt prietenă, așa că, dacă...
‎Iisuse!
‎Îți cunosc familia. Știu cum e.
‎Știu că n-ar fi de acord.
‎Nu, îmi pare rău. Tu ai o problemă, clar?
‎Nu muta nevoia ta disperată ‎de atenție asupra mea.
‎E o conversație tâmpită.
‎Bine, stai o clipă.
‎Nu te acuz de nimic. ‎Am venit să am grijă de tine.
‎De mine? Asta-i culmea! Pe bune.
‎Peach, și-a dat seama și Joe. ‎A tot încercat să-mi spună.
‎Normal că e Joe la mijloc.
‎Joe e un gunoi. E un nimeni.
‎Tu ești familia mea. Aș muri pentru tine. ‎El ar face-o?
‎Cât ai clipi.
‎Am nevoie de o pauză.
‎Ca să ce?
‎Să stai cu un proletar într-o mahala? ‎Reziști săptămână.
‎A venit taxiul.
‎Și ce?
‎O să mă părăsești așa, ‎când am mai mare nevoie de tine?
‎Și hărțuitorul meu?
‎Îți trimit numărul unei firme ‎de securitate. Îi chemi pe ei.
‎Nu pot să cred!
‎După câte am făcut pentru tine!
‎Folosești oamenii!
‎Ești bună, Beck.
‎Ești ca o pastilă.
‎Ești un antidot pentru mincinoși
‎și faci ca înșelăciunea ‎să pară o veche amintire.
‎Te iubesc mult. ‎Țiuitul ăsta din cap sună melodios.
‎Hei!
‎Dă-mi telefonul!
‎N-am telefonul tău tâmpit.
‎Nu te înșel. E un vânător de talente!
‎Trebuie să par disponibilă. ‎Sunt doar afaceri.
‎Afaceri? Am mai discutat.
‎Da, cu siguranță.
‎Minți. M-ai înșelat.
‎Mi-ai frânt inima, Candace. ‎Te-am lăsat să pleci. N-ajunge?
‎E ceva în neregulă cu tine.
‎Credeam că, dacă plecăm, ‎nu mai ești așa crispat,
‎dar ești gelos și paranoic. ‎Ai nevoie de ajutor!
‎Dă-mi...
‎Joseph.
‎Ce cauți în casa mea, Joseph?
‎Ar fi trebuit s-o împușc pe Meduza asta ‎când am avut ocazia.
‎Peach, lasă arma. Pot să-ți explic.
‎Ai intrat prin efracție.
‎Am tot dreptul să te împușc în clipa asta.
‎Am venit s-o iau pe Beck.
‎Beck e în taxi. Ce cauți aici?
‎Doamne! Tu!
‎Ce?
‎Tu ești hărțuitorul.
‎Știam eu că e ceva dereglat la tine! ‎Aveam dreptate.
‎De când ești obsedat de mine?
‎Nu nega, nemernicule.
‎Mi-ai furat ‎Ozma,‎ mi-ai furat laptopul,
‎și acum sunt convinsă ‎că tu m-ai atacat în parc.
‎De ce te-aș ataca ‎dacă sunt așa de obsedat de tine?
‎Nu știu cum funcționează ‎mintea ta țicnită. Ești bolnav!
‎Te înșeli amarnic.
‎- Îmi pare rău. ‎- Serios?
‎Atunci de ce ești aici, Joseph?
‎Tu de ce ești aici, Peach? De ce?
‎Beck.
‎E vorba de Beck, nu?
‎Știu ce i-ai spus. O manipulezi,
‎fiindcă nu suporți s-o împarți ‎cu cineva mult mai bun decât tine.
‎Încercai să scapi de mine.
‎Vai, Doamne!
‎De ce porți ceasul lui Benji?
‎- De ce-l porți? ‎- Ai dreptate.
‎Eu ți-am furat laptopul. ‎Ți-am găsit toate fișierele.
‎Cele despre prietenii tăi. ‎Cele cu pozele unde Beck e goală.
‎Le ții pentru șantaj ‎sau pentru uz personal?
‎E o colecție impresionantă. ‎Am copiat fișierele.
‎N-am de gând să le arăt, ‎dar, dacă pățesc ceva,
‎i-am spus asociatului meu, Paco, ‎să le publice online
‎și să trimită un link ‎la toată lista ta de contacte.
‎Putem s-o rezolvăm altfel.
‎Peach, chiar putem.
‎Putem să uităm de toate.
‎De parcă nu s-ar fi întâmplat.
‎Și apoi?
‎Ne întoarcem la New York ‎și ne împrietenim?
‎Dacă vrei...
‎Nu, nu vreau să te apropii de Beck. ‎Ești periculos.
‎Sunt mai bun pentru ea decât tine.
‎Ia-ți biletul, Peach. Du-te la Paris.
‎Limpezește-ți mintea. ‎Găsește-ți o franțuzoaică drăguță.
‎În sinea ta, știi
‎că nu te va iubi cum o iubești tu.
‎Nu mai spune asta.
‎N-o s-o facă. N-o poți avea.
‎Nu mai spune asta!
‎Joseph?
‎Familie, prieteni, iubiți și ceilalți, ‎iertați-mă pentru ce-am făcut.
‎Dar nu puteți spune că nu vă așteptați.
‎Am avut mereu o relație complicată ‎cu propria existență.
‎Am primit o a doua șansă, ‎după atacul din parc,
‎și m-am hotărât să n-o accept.
‎Am crezut că mă pot schimba
‎și că, schimbându-mă pe mine, ‎pot altera lumea din jurul meu.
‎Dar schimbarea e o fantezie a fraierilor.
‎Lumea asta e urâtă și vulgară. ‎Oamenii mint și pleacă,
‎iar frumusețea existentă ‎e efemeră și nesinceră.
‎Totuși, din când în când,
‎apare cineva ‎care te face să crezi în dragoste.
‎Dacă găsiți acea persoană, ‎nu-i dați drumul.
‎Poate că împreună veți reuși ‎să țineți monștrii la distanță.
‎Eu n-am avut norocul ăsta. ‎Așa că-i pun capăt cum vreau eu.
‎Să știți că vă iubesc pe toți...
‎Și sper să ne reîntâlnim pe căile cosmice.
‎Rămâneți fantastici. ‎Cu dragoste, Peach Anaïs Salinger.
‎Ce puteam să fac? ‎N-ar fi renunțat la tine.
‎Dispeceratul către Nico.
‎- Spune. ‎- Am verificat numărul.
‎Mașina e înmatriculată ‎pe numele Ivan Mooney, în Manhattan.
‎- Furată? ‎- Nu. Sau încă n-a fost denunțată.
‎Mersi, Diane.
‎Ei bine...
‎ai zis că-mi ești datoare.
‎Ai noroc. Glonțul te-a zgâriat doar.
‎Mă simt norocos.
‎Vrei să vorbim despre asta?
‎Nu prea, dacă nu te superi.
‎Favoarea e favoare.
‎Ți-am urmat sfatul. L-am dat afară pe Ron.
‎Aveai dreptate. Oamenii nu se schimbă.
‎Și nu-mi plăcea cum se purta cu Paco.
‎Puștiul are nevoie de o figură paternă,
‎nu de un dobitoc bețiv.
‎BECK ‎JOE, VAI, DOAMNE!
‎A MURIT PEACH
‎S-a întâmplat acum o săptămână.
‎A fost o întreagă vâltoare de-atunci.
‎Am crezut că va trebui ‎să-ți justific rănile,
‎dar nici nu le-ai văzut.
‎Cred că pot să te iert, având în vedere ‎că ți-a murit prietena de suflet.
‎M-ai rugat să vin la înmormântare
‎și cred că e un semn bun.
‎Ai nevoie de ajutor emoțional, ‎iar eu sunt un expert.
‎Frigiderul e plin.
‎Am luat două pastile de Xanax ‎de la Annika, dacă ai nevoie.
‎O să treci peste asta.
‎O să dureze, ‎dar o să-ți acord tot timpul necesar.
‎Și, după ce se liniștesc apele,
‎o să-ți dai seama ‎că ți-e mai bine fără ea.
‎N-o să recunoști niciodată, desigur,
‎dar eu o să știu ‎și n-o să am nevoie de altă confirmare.
‎Am plecat.
‎Scrie-mi dacă ai nevoie de ceva.
‎Bine.
‎Joe?
‎Da?
‎Poți să rămâi?
‎Pot să rămân cât vrei.
‎Subtitrarea: Aurelia Costache