‎În episoadele anterioare din ‎Tu...
‎Îmi place mica noastră rutină. ‎Mereu aceeași, dar neplafonată.
‎Tatăl tău nu era consecvent, ‎și încă suferi.
‎Dar cu ajutorul meu...
‎Și știi ceva? ‎De când ți-am făcut diminețile sacre,
‎chiar ai început să scrii.
‎Într-o zi, ‎o să-ți povestesc despre Candace.
‎Mi-a frânt inima.
‎Dar tu ești bună.
‎Faci ca înșelăciunea ‎să pară o veche amintire.
‎Peach te scoate din oraș.
‎Trebuie să te salvez.
‎Permisul și talonul?
‎Îmi cer scuze. Spencer Hewitt.
‎Dispeceratul către Nico.
‎Mașina e înmatriculată ‎pe numele Ivan Mooney.
‎L-am dat afară pe Ron.
‎Aveai dreptate. Oamenii nu se schimbă.
‎Peach nu mă înghite.
‎Dacă voi continua să fiu iubitul perfect,
‎o să vezi că viața e mai sănătoasă ‎departe de toxicitatea asta.
‎Tu ai o problemă, clar?
‎Nu muta nevoia ta disperată ‎de atenție asupra mea.
‎Într-un fel, e o ușurare
‎să știu sigur ‎ce trebuie să fac să te apăr.
‎E cineva?
‎Aș face orice pentru tine.
‎Nu sunt un om rău. Voia să te distrugă.
‎Dar acum ești în siguranță. Datorită mie.
‎În acea primă lună perfectă,
‎ne întorseserăm din iad, ‎duseserăm tot greul
‎UN SERIAL ORIGINAL NETFLIX
‎și eram mai apropiați ca oricând. ‎Trăiam un vis.
‎Nu rezistam să nu ne atingem. ‎Cu mâinile, cu tot corpul.
‎Eram gata să aștept ‎să treacă perioada de doliu,
‎oricum ar fi părut.
‎Dar ne-a apropiat și mai mult.
‎Luna aia, după înmormântare, a fost...
‎A fost intimă. Reală.
‎Ne-a făcut să fim...
‎mai mult.
‎Apoi, în următoarele săptămâni, ‎s-a întâmplat ceva.
‎Pas.
‎N-aș putea să-ți spun exact ‎când a început să meargă prost,
‎dar prost a mai mers!
‎De-aia ai venit la psihoterapie,
‎ca să afli ‎de ce a deraiat relația voastră?
‎Nu doar a deraiat.
‎A luat sfârșit. Și vreau să știu de ce.
‎Uite cum facem.
‎Nu te gândi că ești într-un cabinet, ‎cu un psiholog.
‎Suntem doar doi tipi la taclale.
‎Hai să începem de când vă mergea bine.
‎Primul sărut? Bună întrebare!
‎Aveam 14 ani și ieșeam cu un băiat, Matt.
‎Ne-am povestit chestiile frumoase.
‎Era foarte dulce. ‎Și ne-am dus să vedem‎ Consilier în amor.
‎Iar eu așteptam să facă prima mișcare.
‎Așteptai? Și atunci te-a sărutat ‎prima oară?
‎Nu, s-a întâmplat după două seri, ‎într-o tabără.
‎Într-un cort, pe ploaie. ‎Cu prietenul lui cel mai bun, Chad.
‎- Chad? ‎- Știu.
‎Dar Chad... a avut inițiativa.
‎Am avut mereu dilema asta:
‎băiatul de treabă sau băiatul rău?
‎Nu te uita așa la mine. ‎Crede-mă că aș da timpul înapoi.
‎Încă mă mai simt ca o pițipoancă.
‎Pițipoancă? Ar trebui trecut în dicționar.
‎PIȚIPOANCĂ ‎SCRABBLE
‎Fără cuvinte reale?
‎Doar inventate.
‎- Punkclasic. ‎- Fotobombă.
‎- Vajazz. ‎- Ravei.
‎Eram pe aceeași lungime de undă. ‎Nu se putea mai bine.
‎Totrelație.
‎Îmi place. Va fi cuvântul nostru.
‎Totrelație. Un substantiv.
‎O intersecție a minților, ‎a trupurilor și a sufletelor.
‎Bine, Beck. Ești gata?
‎Nu se poate!
‎Refacem primul sărut?
‎Refacem primul sărut.
‎În sfârșit o să sărut pe cine trebuie.
‎Era o totrelație. Chiar era.
‎Eram într-o fază sănătoasă.
‎Nu mai apelam nici la micile ajutoare.
‎- Ajutoare? ‎- Da.
‎Să verific rețelele sociale, ‎să spionez ecranul blocat.
‎Venise momentul să încetez. ‎Era o relație adevărată. Simțeam nevoia...
‎Să ai încredere.
‎Exact.
‎Ne vedem după serviciu.
‎Da, apropo. ‎Cred că m-au concediat de la sala de yoga.
‎Crezi?
‎M-au concediat.
‎Se pare că am adormit în poziția Savasana.
‎Nu-i nimic. Găsesc altceva.
‎Vino să lucrezi la Mooney's.
‎Știu, știu. E un pas mare.
‎- Joe. ‎- Hai! E perfect.
‎Program flexibil. Ai timp să scrii.
‎Vreau să te ajut.
‎Nu-ți pot cere așa ceva.
‎Nu-mi ceri. Îți propun eu.
‎Dar pașii importanți par ‎să vină de la sine într-o totrelație.
‎Da, înțeleg.
‎Nu face caz de asta.
‎Sufăr de un glaucom asimptomatic, ‎am rețetă.
‎Jur că ascult mult mai bine așa.
‎Ar trebui să facă un studiu.
‎Și-apoi ce s-a întâmplat?
‎Ethan, ne faci, te rog, o poză?
‎Scuzați-mă, trebuie să mă așez.
‎Am pregustat noua carte a lui Safran Foer, ‎citind ‎Eating Animals,
‎și fac probe de veganism, ‎așa că mă simt puțin slăbit.
‎Desigur.
‎Sunteți absolut adorabili, ‎iar eu sunt un insular vegan și solitar.
‎I-ar prinde bine un hamburger.
‎Sau ceva în care să-și înfigă cârnăciorul.
‎A sunat prost. ‎Voiam s-o spun în mod empatic.
‎BECKDELTEST ‎#ECHIPA DE VIS JOEȘIBECK
‎- Avem și hashtag acum? ‎- Prea mult?
‎Perfect.
‎Ne mergea în continuare foarte bine.
‎Puteam vorbi deschis ‎despre subiectele dureroase.
‎Peach a ieșit la o întâlnire cu JSF ‎în liceu.
‎Credeam că durerea e ultima graniță.
‎Se pare că mânca șorici. Foarte scandalos.
‎Peach spunea mereu...
‎- Poți vorbi despre ea. ‎- Da, știu.
‎N-ai pomenit-o de la înmormântare.
‎A trecut o lună.
‎Și eram împreună la acea graniță.
‎Mă gândeam s-o las pentru ședința ‎de psihoterapie, dacă nu te superi.
‎Psihoterapie?
‎Doar că nu era așa, după cât se pare.
‎Mă duceam acum un an, ‎dar apoi nu m-am mai dus.
‎Dar, după Peach,
‎am început să mă duc din când în când.
‎Sincer, d-rul Nicky m-a ajutat mult ‎să înfrunt suferința.
‎Ne mai trebuie steluțe. Sunt în birou?
‎Da.
‎Nu mă înțelege greșit.
‎Nu-i nimic rău să mergi la psihoterapie.
‎Dar te tulbură ‎când partenera îți ascunde ceva.
‎Nu-i așa, d-re Nicky?
‎De acord, Paul. Nu e frumos.
‎Iartă-mă, Beck, dar, pentru scopul ‎ședinței cu psihoterapeutul tău,
‎ești Renaldo, un mascul înalt, brunet, ‎din trupa de dans a lui Beyoncé.
‎Iar eu, Paul, am un bar.
‎Toți tâmpiții din oraș ‎au aceleași probleme banale.
‎N-o să fie greu să ascund cine sunt.
‎Părea o relație formidabilă.
‎Tu și Renaldo erați ‎un fel de Ross și Rachel.
‎Da, cam așa ceva.
‎Până n-am mai fost.
‎Credeam că am înlăturat ‎toate obstacolele, Beck.
‎Benji. Peach. ‎Dar s-a ivit altul la orizont.
‎Și acum stă în fața mea.
‎Bine, Paul, hai să analizăm situația.
‎Ia zi, când au început primele fisuri ‎în relația cu Renaldo?
‎Era fantastic să-l am pe Renaldo la muncă,
‎dar, în același timp, mă obliga
‎să observ anumite laturi neglijente ‎ale personalității sale.
‎Am încercat să-i găsesc scuze.
‎Mă gândeam că e un serviciu nou ‎și că încă mai suferă.
‎- Salut. ‎- Trebuie să discutăm.
‎Despre ce?
‎Mă simt prost. E iubita ta
‎și, doar mă știi, ‎nu-mi place să judec, dar...
‎Beck e îngrozitoare, Joe. Bine?
‎Vine mereu târziu. Lasă casa deschisă.
‎Nu știe să pună cărțile în funcție de gen.
‎Azi-dimineață a boscorodit ‎un puști de 14 ani
‎că a cumpărat ‎O tragedie americană, ‎fiindcă ei nu-i place Dreiser.
‎Cui îi place Dreiser? Dar e o librărie.
‎Încercăm să vindem cărți.
‎Și te înțeleg, amice.
‎Ești prins în mrejele ghiocului.
‎Și eu mă lupt zilnic cu chestia asta.
‎Dar uite cum stă treaba.
‎Când te caci unde mănânci, ‎ai parte de confuzie și E. coli.
‎Te las să cugeți puțin la asta.
‎Da, eram imperfecți.
‎Dar tot mi se părea că suntem în formă.
‎Măcar să fi fost aia problema noastră.
‎SECȚIA DE POLIȚIE GREENWICH
‎Mooney's: Rare și Uzate.
‎Sunt agentul Nico, ‎secția de poliție Greenwich.
‎Îl caut pe dl. Ivan Mooney.
‎La telefon.
‎Vă sun în legătură cu un Buick ‎înmatriculat pe numele dvs.
‎Da, i-am dat mașina ‎nepotului meu, Spencer.
‎Are probleme?
‎Nu, a fost doar o mică tamponare.
‎Nimic grav. O zi frumoasă!
‎A fost cât pe ce.
‎Mă gândeam că munca aia ‎îl ferea pe Renaldo de lumea de afară,
‎ca să se poată vindeca.
‎Ethan a zis că iar ai întârziat.
‎Da, știu. Îmi cer scuze.
‎Era greu să delimitezi rolul șefului ‎de cel al iubitului.
‎Să oferi ajutor și să fii permisiv.
‎Ai zis că e un program flexibil ‎și că o să am timp să scriu.
‎Așa e, dar n-ai scris nimic.
‎Face parte din proces ‎să te gândești la scris.
‎Bine, mi-a sunat prost ‎în timp ce-o spuneam.
‎Iartă-mă.
‎Adevărul e
‎că o visez intens pe Peach.
‎Îmi pare rău.
‎Nu e vina ta, doar că...
‎Fața ei...
‎se estompează, și nu credeam ‎că se va întâmpla așa de repede.
‎Dar îmi apare noaptea,
‎iar acum sunt prea obosită ca să scriu ‎și rămân în urmă la școală.
‎Și nici pe tine nu te mulțumesc, ‎căci nu-mi fac treaba bine.
‎Nu-mi dădeam seama dacă o ajut. ‎Credeam că da.
‎E stupid. Singurul lucru bun ‎din viața mea acum e psihoterapia.
‎E singurul lucru bun?
‎Joe, nu fi așa.
‎Sau poate mă înșelam,
‎și interveniseră niște forțe întunecate, ‎iar eu nu eram la curent.
‎Claudia!
‎Unii oameni își fac mari iluzii ‎despre relațiile lor.
‎- Claudia! ‎- Cară-te de aici, Ron!
‎Karen, nu mai fi o jigodie băgăcioasă ‎și zi-mi unde e Claudia.
‎De exemplu, iubitul bețiv al vecinei mele
‎trebuie să fie gonit ‎cu o bâtă de baseball.
‎Nu rămâne așa, Karen. ‎N-o să te ascunzi la nesfârșit, Claudia!
‎- Te știu cumva? ‎- Nu.
‎Tu mă cunoști?
‎- Nu. ‎- Și-atunci la ce te holbezi?
‎Dar noi eram diferiți. Așa credeam.
‎Să lucrezi cu Renaldo la bar ‎n-a fost o idee prea bună, nu?
‎Da, era greu să-i dăm de cap uneori.
‎Dar avea și avantaje.
‎Beck.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎Ce înseamnă asta?
‎Mă gândeam la o întâlnire nocturnă.
‎Sendvișuri cu chifteluțe. ‎Preferatele tale.
‎Ei bine? Ce zici?
‎Cred că o lumânare rătăcită ‎poate distruge o colecție de cărți rare.
‎Dar...
‎tu...
‎meriți riscul ăsta.
‎Îmi pare rău ‎pentru fetele care nu mănâncă.
‎Mă întrista când eram cu Peach.
‎Ce e?
‎Vorbești despre Peach. E bine.
‎Da, probabil.
‎Aveam un sac de dormit cu Mica Sirenă, ‎când eram mică.
‎Doamne, ce-mi plăcea! ‎Dar începuse să pută.
‎Rău. A mucegai.
‎Nu-mi venea să-l arunc.
‎- Ca o păturică protectoare. ‎- Exact.
‎Apoi l-am pierdut. ‎Și, deși am fost tristă,
‎m-am simțit ușurată, fiindcă...
‎n-a trebuit să scap eu de el.
‎La fel și cu Peach. O parte din mine...
‎Doamne, ce rău sună!
‎Nu vreau s-o compar pe Peach ‎cu un sac ieftin de dormit.
‎Metafora asta avea mai multă logică ‎în cabinetul d-rului Nicky.
‎Cred că o tot pomenesc pe Peach ‎pentru că vine ziua mea.
‎Pe 3 decembrie.
‎Îți amintești.
‎Normal.
‎Peach făcea mare caz de zilele de naștere.
‎Avea mereu grijă să mă simt special
‎și planifica totul...
‎Iar acum nu...
‎- Mă ocup eu. ‎- Nu, Joe...
‎Nu, ce vrei? O noapte la Met?
‎Un meniu de degustare la Momofuku?
‎La naiba, pot și să cânt karaoke ‎cu Annika și Lynn.
‎Ești un scump, chiar ești. Dar...
‎aș prefera ceva discret și simplu.
‎Nu. Nici simplu. Nici discret.
‎Lynn, Beck părea destul de categorică.
‎Beck e săgetător. Râvnește după atenție.
‎E un test, da?
‎Distracția constă în a-l face pe tip ‎să creadă că nu vrei ceva,
‎ca să vezi dacă tot o face.
‎- Beck nu e așa. ‎- Să-ți spun eu cum e Beck.
‎În fiecare an, vrea „ceva simplu”.
‎Și, în fiecare an, tipul cu care ‎se întâlnește o dă în bară magistral.
‎Și își face apariția Peach, pe tocurile ‎Manolo, și-i oferă petrecerea secolului.
‎Doar că acum nu mai e Peach. ‎Dumnezeu să-i odihnească sufletul frumos.
‎Îmi zici să dau o petrecere?
‎Te ajut și eu.
‎Am nevoie de o ocupație.
‎Eram puțin neliniștit în privința asta,
‎probabil de-aia nu judecam prea bine.
‎Dacă-mi mai înec amarul ‎în băutură și băieți,
‎o să mă aleg cu sifilis. Iar.
‎Iar Annika e tot la Esalen, ‎să jelească, așa că...
‎Nici n-o plăcea pe Peach.
‎N-o plăceam niciuna.
‎Dar o iubeam.
‎E foarte complicat să pierzi un prieten. ‎Am nevoie de asta. Și Beck are nevoie.
‎De-aia am fost atât de prost,
‎încât să-i ascult ‎pe prietenii lui Renaldo.
‎Doar câțiva prieteni ‎și colegi de facultate.
‎Îi facem o petrecere surpriză.
‎Cu temă literară.
‎Și se îmbracă toți ‎precum personajul literar preferat.
‎Ce zici?
‎Hai s-o luăm așa.
‎Preferi să faci ceva și să greșești
‎sau să nu faci nimic și să greșești?
‎O petrecere surpriză?
‎Mă gândeam că o să-l înveselească ‎după moartea cățelușului shih tzu,
‎că o să-i distragă atenția.
‎Și?
‎I-a distras-o?
‎A fost începutul sfârșitului.
‎Fiindcă i-ai organizat o petrecere?
‎Nu, atunci mi-am dat seama ‎că mă înșală cu psihoterapeutul.
‎Drace! M-ai speriat.
‎Ce înseamnă asta?
‎E ziua iubitei mele. Dăm o mică,
‎sau nu chiar mică, petrecere surpriză.
‎Cu temă literară. De-aia...
‎sunt îmbrăcat ca Ernest Hemingway.
‎Bătrânul și marea. Soarele...
‎Știu cine e Hemingway.
‎Frumos tort!
‎Are noroc cu un bărbat grijuliu.
‎Gustări cu curmale?
‎- Mersi. ‎- Bravo!
‎O gustărică cu curmale?
‎E 21.40. Trebuia să vină la 21.00, ‎să mergem la cină.
‎O să vină. Liniștește-te.
‎Știi ce-ți trebuie, prietene? O băutură.
‎Adu-i un De veghe în lanul de secară.
‎Nu, mulțumesc.
‎A venit! Ascundeți-vă! ‎La locurile voastre, hai!
‎Surpriză!
‎Tipic american!
‎Cine e?
‎O prietenă a lui Beck de la facultate. ‎Așa cred. Îi scriu.
‎JOE ‎UNDE EȘTI?
‎Aș fi ghicit.
‎Poftim?
‎E nepoliticos să te holbezi, ‎mai ales în culturile asiatice.
‎Dl Darcy, nu-i așa?
‎- Într-adevăr. ‎- Previzibil.
‎Zise Elizabeth Bennet.
‎Vai, nu! Dorothea Brooke.
‎Middlemarch. ‎Mi-am numit pisica ‎după George Eliot.
‎Îmi place.
‎- Pisica sau autorul? ‎- Ambele.
‎Îmi cer scuze, putem vorbi puțin?
‎Joe, el e Constantine. ‎Locuiește în Bushwick.
‎Mă bucur. Unde dracu' e Beck?
‎Vrei să-i atingi mustața?
‎Nu, Lynn, nu vreau să-i ating mustața.
‎- Joe... ‎- Nu înțeleg.
‎Am încercat să fiu iubitul perfect. ‎M-am dat peste cap.
‎I-am oferit un serviciu. ‎I-am dat o petrecere.
‎- Ce pot să mai fac? ‎- Oamenii sunt enigmatici.
‎Peach s-a sinucis, ‎și e cel mai puternic om pe care îl știu.
‎Pe care-l știam.
‎Beck nu e doar enigmatică. E imposibilă.
‎Unde e în clipa asta? ‎E egoistă. Nu e politicos.
‎- Dar e vorba de Beck și... ‎- Joe.
‎- La naiba! ‎- Surpriză!
‎Putem vorbi puțin?
‎Joe, n-am cerut așa ceva. ‎Am zis ceva simplu și discret.
‎- Așa e, dar Lynn a zis... ‎- Acum o asculți pe Lynn?
‎Dacă ne gândim retrospectiv, ‎a fost o gafă.
‎- Și de ce ai un pulover pe gât? ‎- Sunt Hemingway. Altă gafă.
‎Apreciez gestul, dar...
‎Nu pot petrece, prefăcându-mă ‎că e totul în regulă fără Peach.
‎Nu sunt un robot.
‎Și zilele trecute, ‎când vorbeai de senzația de ușurare?
‎Suferința nu merge în linie dreaptă.
‎Știu. Dar nu prea am reușit ‎să te înțeleg în ultimul timp.
‎Ce vrei să spui?
‎- Unde ai fost? ‎- Poftim?
‎Beck, te-am sunat. Ți-am scris.
‎Știu... A durat mai mult ‎ședința de psihoterapie.
‎Eu și d-rul Nicky făceam progrese.
‎Și-apoi cred că... m-am dus să mă plimb.
‎- Crezi? Psihoterapie și o plimbare? ‎- Da.
‎Și de ce miroși a trei pahare de rozé?
‎Fiindcă m-am așezat într-un bar, ‎cu jurnalul,
‎încercând să-mi înțeleg problemele, Joe.
‎- Și de ce nu m-ai sunat? ‎- Am uitat.
‎E ziua ta, Beck. Aveam planuri la cină.
‎Am pierdut noțiunea timpului.
‎Drace!
‎Beck, spune-mi.
‎Spune-mi adevărul.
‎Și putem trece peste orice.
‎Bine, dacă nu poți, arată-mi. ‎Arată-mi telefonul.
‎Vorbești serios?
‎Tu ai zis că ai probleme cu băieții buni.
‎- La ce te referi? ‎- La chestia cu pițipoanca.
‎Bine, în regulă.
‎Vrei să-mi vezi telefonul? N-ai decât!
‎Dar înseamnă ‎că nu există încredere între noi.
‎Și atunci înseamnă că nu avem nimic.
‎Ai încredere în mine?
‎Auzi? Nu pot s-o fac acum.
‎La mulți ani mie!
‎Mulți ani trăiască
‎Mulți ani...
‎Cu psihoterapeutul?
‎Ești sigur? E o acuzație gravă.
‎De unde știi?
‎Din experiență.
‎Candace.
‎Există unele indicii.
‎Li se citește în ochi când te privesc.
‎Te-a mai înșelat cineva?
‎În ultima relație.
‎Am fost orb. Am văzut doar ce-am vrut.
‎Dar n-am mai repetat greșeala.
‎De data asta am vrut să fiu sigur ‎că Renaldo e diferit.
‎Știam că, dacă minte sau mă înșală,
‎se folosește cineva de el.
‎Nu sunt genul de psihoterapeut ‎obsedat de trecut,
‎dar cred că, în acest caz, ‎ar trebui să investigăm.
‎Povestește-mi despre copilărie.
‎N-am venit să vorbesc de copilăria mea.
‎Ci de relația mea.
‎Care s-a terminat ‎din cauza unei petreceri surpriză.
‎Nu, nu atunci s-a terminat.
‎Ți-am adus o gogoașă.
‎Glazurată.
‎Stai puțin. V-ați împăcat?
‎Deși aveai unele bănuieli?
‎Nu conta. Ținea de trecut.
‎Și apoi ce s-a întâmplat?
‎La început, ne-a mers bine.
‎Apoi am simțit că se schimbase ceva.
‎Mi-e foame, dar nu mi-ajunge sushi.
‎- Pizza? ‎- Prea mult sos.
‎- Mâncare thailandeză? ‎- Am mâncat și la prânz.
‎UN MESAJ NOU
‎De ce trebuie să aleg eu mereu?
‎Bine, aleg eu.
‎E un sentiment groaznic.
‎Să știi că s-au stricat lucrurile,
‎și să nu poți face nimic ca să le schimbi.
‎Pas.
‎Știi că a intervenit ceva sau cineva.
‎Dar trebuia să fiu sigur.
‎- Ne vedem după curs, da? ‎- Bine, pa.
‎NE ÎNTÂLNIM LA LOCUL NOSTRU?
‎BECK ‎LA CE ORĂ?
‎LA PRÂNZ.
‎Inimă. Inimă.
‎Voiam să mă înșel.
‎Nu mi-am dorit niciodată atât de mult ‎să mă înșel.
‎Imploram să mi se dovedească asta.
‎JOE ‎CE FACI?
‎Dar părea să am dreptate.
‎Ai încredere în cineva.
‎Îi dai inima ta, ‎și persoana respectivă ce face?
‎Există o pedeapsă ‎pe măsura infracțiunii de a minți
‎și de a manipula în acest fel? ‎De a frânge inima cuiva?
‎Cred că nu mă pricep ‎să disting oamenii buni.
‎Dar mă pricep să prind oamenii răi ‎cu mâța-n sac.
‎Mă urmărești?
‎Răspunde-mi acum. Mă urmăreai?
‎Nu.
‎Eram în zonă, când te-am văzut.
‎Nu mai minți!
‎Spune-mi de ce. De ce, Joe?
‎Vii târziu, ai mesaje secrete. ‎Te-ai schimbat, Beck.
‎Ești nebun.
‎Te culci cu el?
‎Cu cine?
‎- Cu psihoterapeutul. ‎- Vai, Doamne!
‎Da? Trebuie să știu. Vreau să știu!
‎Nu! Nu mă culc cu el.
‎Cine e vulpea?
‎- Poftim? ‎- Vulpea, Beck!
‎Prietena mea. Emma Fox. ‎De la Universitatea Brown.
‎Dar se pare că nu era clar din mesaje, nu?
‎- Beck... ‎- Nu!
‎Joe, ți-am zis. ‎Fără încredere, n-avem nimic.
‎Știu. Îmi pare rău.
‎Și mie.
‎Între noi s-a terminat.
‎Și atunci s-a terminat.
‎Ce mai poveste!
‎- Care e diagnosticul? ‎- Diagnosticul?
‎Da. Ce părere ți-ai făcut?
‎Poate crezi că sunt nebun,
‎pentru că ne știm doar de 48 de minute,
‎dar cred că ai o dublă personalitate. ‎Sunteți doi Paul Brown.
‎Unul care a fost rănit în trecut ‎și se simte trădat și neajutorat.
‎Și altul care are încredere
‎și, în ciuda dovezilor contrarii,
‎e convins că există iubirea adevărată.
‎Și cred că pe acesta l-aș putea ajuta.
‎A expirat timpul,
‎dar am putea să ne revedem, dacă dorești.
‎Nu cred că e cazul.
‎Tot ce fac e ca să te protejez, Beck.
‎Peach și Benji nu mi-au dat de ales.
‎Erau periculoși.
‎Cred că ești iar în pericol.
‎Dar am nevoie de o dovadă de netăgăduit.
‎În prezent, ‎ca să afli rapid cu cine ai de-a face,
‎e suficient să-i verifici computerul.
‎Dacă voi găsi ceea ce caut,
‎mă voi ocupa de d-rul Nicky.
‎M-a urmărit. Nu mi se pare în regulă.
‎Înțeleg. Ți-a violat intimitatea.
‎Să zicem că eu sunt Joe, da?
‎Ce i-ai spune acum?
‎Cu cât mă vrei tu mai mult, ‎cu atât mai puțin te vreau eu.
‎Știu că e o aiureală, dar așa e.
‎Crezi că ascund niște tâmpenii. ‎Ai dreptate.
‎Ascund că sunt un faliment total,
‎în spatele unui paravan ‎drăguț și acceptabil.
‎E o demență.
‎Nu mi-am rezolvat problemele cu Peach.
‎Cu tata sau cu Benji.
‎Și, în loc să scriu despre ele,
‎hibernez cu tine.
‎Și te urăsc pentru asta.
‎Am nevoie de spațiu ca să mă vindec.
‎Dar, de câte ori mă întorc, dau de tine,
‎gata să îndrepți lucrurile. ‎Dar numai eu pot s-o fac.
‎Și, dacă m-ai iubi cu adevărat, ‎ți-ai da seama.
‎M-ai lăsa să plec.
‎Ți-e teamă că ai putea renunța ‎la un lucru bun, Beck?
‎Crezi că Joe ar fi bun pentru tine?
‎Posibil. Dar acum am nevoie de asta.
‎Nu pare o relație ilicită.
‎Pare mai degrabă o tipă dată peste cap, ‎într-o situație de criză,
‎care a avut noroc ‎cu un psihoterapeut de bun-simț.
‎Și se pare că ai avut dreptate ‎să te desparți de mine.
‎M-am înșelat amarnic.
‎Singurul lucru în privința căruia ‎nu m-am înșelat e că te iubeam.
‎Așa că te las să pleci.
‎- Bună. ‎- Bună.
‎Mulțumesc că mi-ai deschis, ‎având în vedere situația.
‎Aș putea spune o groază de chestii acum.
‎Dar contează doar că îmi pare rău.
‎Mulțumesc.
‎M-am lăsat copleșit de gelozie.
‎Și m-am temut că ai nevoie de altcineva ‎cu care să vorbești, și nu de mine.
‎Știu că meriți ‎să-ți dai seama singură prin ce treci.
‎Dacă aș fi mai deștept, ‎poate că nu te-aș lăsa să pleci,
‎dar cred că ai nevoie de așa ceva.
‎Așa că o s-o fac.
‎La revedere, Beck.
‎La revedere, Joe.
‎Se pare că e ca în filme.
‎În clipa când se termină,
‎îți amintești doar lucrurile ‎care te-au făcut să te îndrăgostești.
‎Îți trece prin fața ochilor
‎această comedie romantică, ‎otrăvitor de dulce.
‎Totrelație.
‎Îmi place.
‎N-am mai simțit așa ceva.
‎Să-mi placă chestiile negative la cineva
‎la fel de mult ca cele pozitive.
‎Dacă nu chiar mai mult.
‎Cuvântul iubire nu e suficient.
‎Uneori mă sperie
‎să iubesc pe cineva atât de mult ‎și să nu fiu iubit.
‎Mă bucur să te revăd.
‎Nu credeam că te întorci, ‎după ultima ședință.
‎Tocmai asta e. Nu mai înțeleg.
‎De-aia am venit.
‎- Ce nu înțelegi? ‎- Iubirea.
‎Tu și alte șapte miliarde de oameni.
‎Dacă am înțelege ce e iubirea, ‎eu n-aș mai avea de lucru.
‎Știu că e unică pentru fiecare, ‎ca o amprentă,
‎un lanț de ADN sau cântecul ‎pe care ți-ai pierdut virginitatea.
‎„Hungry Like the Wolf.”
‎Unora le vine greu ‎să se lase pradă iubirii.
‎Alții sunt făcuți pentru iubire.
‎Unii oameni caută...
‎Caută pe cineva care să-i iubească ‎așa cum merită.
‎E cazul tău.
‎- Arăți ca dracu'. ‎- Mersi.
‎Ce-ai pățit?
‎M-a părăsit iubita, da?
‎Dacă nu te superi...
‎Te iubesc, Joe.
‎Ce față ai făcut!
‎Făceam mișto.
‎O s-o lași în pace pe Beck?
‎Sau pățește ca mine?
‎Subtitrarea: Aurelia Costache