EN NETFLIX-SERIE
Tidigare i You:
Henry Forty Quinn-Goldberg.
Vi är en familj.
Nu när bebisen är här känns åtminstone vårt medelklasshelvete logiskt.
Hallå, Natalie. Hej.
Mitt hjärta tillhör dig inte helt.
Hur vore det möjligt när du stal det?
Nej. Make, far. Jag kan inte.
Förlåt. Jag söker bara en vän.
Alla måste hitta sin väg i Madre Linda.
Runt Sherry och hennes maffia?
Du kan få dem att acceptera dig.
-Jag fantiserar om ett bageri. -Det finns en ledig lokal.
Ring om du vill titta på den.
Jag ville titta på den där lokalen.
Du kan få stället på fötter fort.
Det kan bli en braksuccé i rätt händer. Vad tycker du?
Love, är allt bra?
Joe, vi behöver parterapi.
Så varför är ni här?
-Vad? -Väck honom inte.
Love, vad har du gjort?
Vad gjorde du?
Vi hade ett gräl.
Visst, annars hade ni inte varit här.
Jag ertappade honom med att vara otrogen.
Bra, vi dyker rakt i.
Det är okej, Henry. Inget kommer att hända dig, jag lovar.
Love, jag sa ju att inget hände.
Det var hon som stötte på mig.
Du hade en låda.
Jag vet vad det betyder.
Jag känner dig.
Så du dödade henne?
Jag var inte otrogen, tekniskt sett.
"Tekniskt sett"?
Han var på väg att göra det. Samma sak.
Skillnaden är att jag nästan gjorde något dumt,
men hon gjorde något hemskt.
Men det kan jag inte säga, så jag är boven.
Jag är inte fri från skuld.
Men hon blev galen.
Vad betyder "galen"?
Du är psykologen, det är ditt jobb.
Hon blev rasande och hade sönder en vas.
En vas.
-Ovärderlig. -Billig och smaklös.
Omöjlig att reparera.
Gräla inte, gör det inte värre. Du vet inte hur hon reagerar.
Okej.
Jag hade sönder en vas.
Ibland tar passionen bara över mig.
Vad gör du?
Hennes spårbara mobil, Love.
Tänkte du ens på det innan du satte en yxa i vår granne?
Nej, jag planerade det inte som någon psykopat.
Jag… Fan.
Det är den här med.
Jag…
-Jag skrev på hyreskontraktet. -Skrev du på kontraktet för brottsplatsen?
Ge hit.
Jag trodde att det var bra, en anledning att vara här.
Jag visste att det skulle bli stökigt, men jag kunde inte
låta nån annan ta över. Och nu har vi…
-Tid på oss att dölja det. -Vi har ingen tid alls.
Jag är inte bra på detta. Du trängde in mig i ett hörn.
-Jag försökte skydda vår familj… -Låt mig tänka!
Jag tar honom!
Så ni har en nyfödd?
Ja, Henry.
-Vi kallar honom Forty. -Han heter Henry.
En god terapeut skulle gräva i varför vårt barn är döpt
efter hennes döda missbrukarbror.
Joe, hur har övergången till faderskapet varit för dig?
En härva av ångest och misslyckanden. Och även mord.
Det är jättebra.
Lite utmanande.
-För oss båda. -För mig mer än honom.
Han har varit… Vilket han medger.
…frånvarande och oengagerad.
Och jag undrade: "Varför lägger han inte sitt hjärta i det?
Varför försöker han inte?"
-Jag har försökt. -Menar du att du har satsat allt?
När du bara är helt närvarande hälften av tiden?
Typiskt. Hon gör det om mig och Henry istället för sin roll i detta.
Love, vi behöver en historia.
Varför hon dog.
Hon var skör och olycklig.
-Och hon tog livet av sig. -Med en yxa?
Hon trillade och slog huvudet. Jag vet inte!
Hon måste försvinna.
Utan att hittas, aldrig bli obducerad.
Hennes mobil, hennes iPad och bilen är omöjliga att gömma.
Så vi måste flytta hennes…
…saker till ett ställe och hennes kropp nån annanstans.
Okej.
Vart?
Det finns en nationalpark 30 minuter bort.
Vi begraver henne i skogen.
Det gick ju bra med Candace.
Jag tror att hon håller tidigare förhållanden mot mig.
Du har ju ett mönster.
Nappa inte.
Och det har inte du?
Kastar du Candace i ansiktet på mig nu?
Okej då. Låt oss prata om hur vi skötte det.
Vad gjorde du med hennes kropp? Eller Delilahs förresten?
-För det har du aldrig berättat. -Jag tog hand om det.
Och jag frågar hur du gjorde det.
Det är säkrare om du inte vet.
Fan också!
I LA fanns det en man som hette Jasper…
…som försökte driva in Will Bettelheims skulder från mig.
Och han behövde försvinna.
-Vad gjorde du? -Delade upp honom i mindre bitar.
-Hur? Med en såg? -Ja.
Och det var… Till slut var jag tvungen…
I slutändan använde jag köttkvarnen.
På Anavrin?
-Ja. -Herregud.
Skämtar du med mig?
-Jag använde den ständigt! -Vad är din idé?
Har du en som är bättre? Nej,
för du mördade vår granne i ett raseriutbrott.
Utan hänsyn till konsekvenserna. Se här.
Det här? Det var du.
Du försatte vår familj i fara.
-Vart ska du? -Ta hand om bebisen.
Du får ta hand om Natalie. Hon betydde ändå mer för dig än vår son.
-Ingen fara. -Jag hade fel.
Jag trodde att du var ett hot mot mitt äktenskap.
Men det verkliga problemet med mitt äktenskap är min jävla fru.
-Så vi vet inte hur vi ska gå vidare. -"Du" vet inte hur vi ska gå vidare.
Han kanske inte heller vet, men när du säger "vi"
ger du inget utrymme åt hans eller din egen individuella upplevelse.
Ditt "vi" är ett medberoende, maskerat som kärlek.
Jag är…
-Ledsen. -Var inte det.
Om du inte kan sund kommunikation är det för att du aldrig fått lära dig.
Det är redan dags att klandra föräldrarna.
Jag ska vara ärlig med er.
Jag tror inte att det här har med Joes "otrohet" att göra.
Tror hon inte?
-Tror du inte? -Inte direkt.
Vet du vad det handlar om?
Inte än. Men fortsätt prata.
Ni kan väl berätta vad ni gick igenom, var för sig, i grälets efterdyningar.
-Ja, jag… -Vet du…
Jag vill höra det från Joe först.
Vill hon?
Hon kanske känner av ojämlikheten.
Som jag sa, inget skulle hända med den här kvinnan.
Men, efter grälet kände jag mig förpliktigad…
…att göra mig av med henne för gott.
"Förpliktigad"?
Tvingad.
Av din fru?
Ja.
Hur kändes det?
Fan ta Love. Fan ta henne och det här.
Fan ta den som gjorde påsarna.
Var är den perforerade linjen? Vilken jävla ände är det?
Jag borde låta Love ta smällen. Fast hon vet vad jag gjort.
Hon känner mig. Fan ta äktenskap!
Okej, Natalie.
Det var så här du försvann.
Du visade min fru bageriet.
Hon skrev på kontraktet.
En timme senare messar du din make.
SKA KOLLA EN HYRESRÄTT I BOULDER CREEK.
Ingen emoji, ingen känsla, som resten av dina SMS till Matthew.
Kort och koncist.
Hyresrätten i fråga är en stuga på gränsen till nationalparken.
Din bil, mobil, iPad och alla deras inkräktande spårfunktioner
ska ta en naturskön tur till stugan.
Din kropp ska någon annanstans, men mer om det senare.
Åt helvete med det här och mitt liv.
Nej, sluta. Tagga ner. Tänk på Henry.
Det måste bli rätt.
Poängen är, Natalie,
att dina saker ska hamna i stugan, men du ska försvinna.
Ditt sista SMS blir till din syster, en antydan om att du är olycklig
med gott om tolkningsutrymme.
Rykte: lämnade du din kyliga och distanserade make?
Blev du bortrövad? Fick en ny identitet? Vem vet?
Och ifall det finns trafikkameror i stan…
Så du gjorde dig av med den andra kvinnan och känner dig…
Kastrerad.
Här är problemet vi måste städa upp åt min fru.
Dina spårbara saker och din kropp måste skiljas åt
någonstans en person rimligen skulle stanna om de levde.
Då så… Då måste jag bara hitta ett magiskt perfekt ställe
att lämna dig på för evigt.
Skogen är mitt bästa alternativ för att begrava dig.
Hon kunde ha gjort den svåra biten själv.
Men det här är inte jag.
Jag lade det här bakom mig.
Jag förändrades… Vet du vad det lustiga är?
För Love. För henne.
För att jag ville duga åt henne. Och se på mig nu.
Jag är orolig för Henry.
Jag känner inte igen Love längre.
Jag känner inte ens igen mig själv.
Du kanske var nåt på spåren, Natalie.
Barn är inte handbojor.
När jag har städat upp efter Love packar jag mina väskor,
tar med Henry och sticker.
Skulle du lämna mig?
Är du sinnessjuk?
Nej.
Du måste lyssna.
Jag lyssnar på vartenda ord. Hur…?
Det är skillnad på reaktion och svar.
Det senare är genomtänkt, det tidigare impulsivt.
Varför menar alla att jag är impulsiv?
Vilka är "alla"?
Hon är faktiskt bra.
Får nån annan dig att känna dig så?
ÄR DET KLART?
God morgon. Hallå?
Hej, mamma.
Hej.
Sömnige Forty.
Vilken gåva du är.
Varför svarade du inte?
Jag har haft fullt upp.
Jag skrev på ett hyreskontrakt på ett bageri i stan.
-Ett bageri? -Ja.
Jag måste till affären. Kan du passa honom?
Han borde sova middag. Jag måste handla varor.
Vänta. Ett bageri?
-I stan som bara äter keto? -Jag ska omvända dem.
Jag sa att familjens finanser är föränderliga just nu.
Vi löser det.
Som i:
Jag kan inte garantera att jag kan hjälpa dig med kontraktet.
Det är stor skillnad mot att säga "föränderlig".
Det är ett treårskontrakt med stor handpenning.
Och jag hade sagt det om du hade brytt dig om att fråga.
Har du ännu en episod?
"Episod"?
Det känns något impulsivt.
Vad är det med dessa…
…etiketter som är så sårande?
Det är som att…
…ingen förstår mig.
Varför och hur jag gör saker.
Jag vill bara vara en god förebild för mitt barn.
Och då måste man göra mer.
Håll kvar i känslan att "ingen förstår dig".
Det är svårt att vara sur när hon är så… Men hur svårt är det att förstå?
Hon går att relatera till, bortsett från att hon är en yxmördare.
Är det mitt fel att jag inte vill vara förstående?
Jag mindes precis en stund i…
I butiken.
-Fan också. -Här.
-Varsågod. Behöver du…? -Tack.
-Behöver du hjälp? -Nej, tack.
Okej.
Skamlös.
Ja.
Jag läser fem-gen, om det är till nån tröst.
Feministutbildningen i genus och sexualitet.
Jag siktar på att bli flytande.
-Fint. -Ja.
Jag heter Theo, förresten. Vad heter du?
Jag är gift. Och hälften av maten är till min bebis.
En sak vet jag verkligen om bebisar: de älskar jäst.
De får aldrig nog.
-Det är till ett bageri jag öppnar. -Jäklar. Var?
-Nära stadstorget. -Okej.
Jaha, där Sweet Dreams låg. -Ja.
Innan dess var det Curry Home for Dinner.
Så det är krav på ordvits i namnet.
Okej.
-Är du härifrån? -Det är jag.
Och du är ny i stan.
De har inte konverterat dig till träningskläder på heltid än.
Gratulerar.
Ja, jag har fortfarande LA i blodet.
Jäklar.
Så du har en ny stad, ny bebis, nytt bageri, het kropp.
Du gör allt.
Det är min skatt.
Vad kände du när en främling gav dig så mycket uppmärksamhet?
Skuld.
För det kändes så bra.
Och det är sorgligt för jag ville inte ha det av en främling.
Jag ville ha det av min make.
Och återigen är hon offret. Mästerligt.
Vad tycker du om det?
Jag är smickrad.
Ditt ansiktsuttryck håller inte med.
Du verkar avståndstagande.
Dumma, förrädiska ansikte.
Nej. Vad…?
Nej, hör på. Jag har inte varit så närvarande som jag har velat…
…på sistone.
Föräldraskapet är en justering.
Men jag är…
-Men jag är väl här? -Sant.
Det kanske är en radikal eftergift, med tanke på att du tänkte sticka.
Varför gjorde du det inte då?
Lämnade henne?
Jag kanske tar Henry till ett vackert ställe som dinstuga.
Tyst och fint.
Du kunde ha hjälpt mig försvinna, Natalie. Men nu är det du som ska försvinna.
Din make misstänker inget om du är borta i en dag.
Nu fattas bara ett kryptiskt SMS till din syster,
sen måste jag vandra 16 långa kilometer, ta mig hem och börja packa.
Vad är nu det här?
"Säg att jag inte borde knulla den trista grannen"?
"Trista grannen"?
Var jag inte mer än så?
Var du inte mer än så?
En rastlös hemmafru? En stereotyp? Love kanske hade rätt.
Nej. Hon hade ingen rätt att döda dig. Men det hade kunnat bli rörigt.
Jag kanske hade ställt till det. Love kanske hade rätt.
SKA RENSA SKALLEN
-Fan också. -Det är ingen kuggfråga.
Varför stack du inte?
Jo, för att…
Jag kunde inte övertyga mig själv om att det vore bättre för Henry.
Han behöver oss båda.
Så du stannade för ditt barn, inte din fru.
Dessvärre har vi inte mer tid idag.
Ni ska få läxor.
"Hur man pratar."
Den reflekterande övningen i att lyssna ska hjälpa er strukturera svåra samtal.
Sakta ner, svara…
-…istället för att reagera. -Loves läxa.
Min är att förhindra att hon mördar terapeuten.
Och jag vill träffa er igen så snart som möjligt
med tanke på att läget är något akut.
Är det så illa?
Du vill att jag ska säga om ni ska hålla ihop eller inte.
Sanningen är att det är lättast att avsluta äktenskapet.
Båda två har makten att göra det ikväll.
Ni måste välja att tillbringa varenda minut fram till döden ihop,
vilket kräver stor vilja och något som ni båda är villiga att kämpa för.
Hittills har jag bara hört er gräla om att ha rätt.
Ni behöver ett djupare syfte.
Henry. Om inget annat, så har vi…
Och säg inte "Henry".
Om barn var anledning nog för att förbli gifta
skulle det inte finnas skilda föräldrar.
Fan också.
Vad är det enda som är värre än parterapi?
Att komma hem efteråt.
Dr Chandras övning "Hur man pratar" handlar mest om att lyssna,
vilket kan bli bra om vi nånsin pratar igen.
Så Sherrys bröllopstårta var citron-hallon.
Så jag tror att glutenfria, sockerfria,
helt jävla lyckofria cupcakes vore ett säkert kort.
Andrew och Jacksons barnkalas.
Ska vi gå på det? Borde vi inte…?
Vänta. Måste du packa och ge dig av?
Förlåt. Låt mig försöka igen.
HUR MAN PRATAR
Vad jag hör är att du tycker
att Natalie och vi är de enda
som mystiskt nog inte går på festen idag.
Inte bättre.
-Det menar jag inte. -Inte?
Vad jag hör är att du skulle vilja ha ensamtid.
Så jag tar Henry och låter dig jobba i fred.
Inte vad jag sa.
Ni två igen.
Ja, vi igen.
Varsågod.
Det gick fort.
Ska jag hitta en vacker kvinna att rekommendera nästa?
Jag har redan hittat en.
Jag hoppades att du kunde visa mig era sällsynta böcker.
Varför tror du att vi har sådana?
En mathiss vittnar om en källare
där en ljusskygg mullvad tar hand om dyrbara böcker.
Men jag gissar…
Vi har ingen där nere just nu.
Okej då.
Du kanske kan visa oss.
Det går fort.
Jag lovar.
Och här är vi.
Jisses. Stackars böcker.
Söker du något särskilt.
Det vet jag när jag ser det.
Får jag se mig omkring?
-Varsågod. -Tack.
Sa du inte att ingen jobbar här nere?
Jag gör det, ibland.
När det är segt däruppe.
Intressant. Låt henne prata på.
Så, du är konstnär.
Jag är en bibliotekarie som ritar.
Det är mer än så.
Har ni något annat än viktorianska vetenskapsböcker?
Okej, snok.
Ibland illustrerar jag böcker.
-Men bara vid sidan av. -Bingo.
Kan jag se dina verk någonstans, kanske online eller…?
Hurså?
-Skriver du barnböcker? -Nej, jag är bara en kännare.
Här.
New Yorks vildblommor.
Behöver du en hundraårig trädgårdsbok istället för en av de nya?
Inget slår klassikerna. Ni får tillbaka den om några dagar.
Nej. Man får inte ta med dem hem.
Då läser jag den däruppe.
Då borde han väl lugna ner sig lite? Visst?
Det gör inget. Ta den bara.
-Tack, tack. -Visst.
Skönt att någon är på min sida.
Det är inte idealt att stjäla.
Men Ellie behöver pengar och jag kan inte röra Quinns pengar
i rädsla av att de ska få veta var hon är.
Och det känns ärligt talat bra att laga något.
Särskilt när allt annat känns så trasigt.
Fan, jag visste det. Vi är sena.
Vad kämpar jag för?
-Är detta livet jag vill ha? -Hej.
Välkomna.
Det enda som är värre än ett barnkalas är en rik unges barnkalas.
HUDSONS HEMLIGA LABORATORIUM
Lite åt höger.
En till.
Oj, ni är tidiga.
Hej. Ja, jag…
-Vi trodde att… -Det gör inget!
De flesta är här och hjälper till.
Ja, jag ska sätta de här nånstans.
Killar! Se vem som är här.
-Hej! -Joe! Nu ska du bli full!
Lägg av. Fast allvarligt talat…
-Hur full vill du bli? -Love!
Vi förväntade oss inte dig idag.
-Ni lämnade festen så fort. -Ja, förlåt att vi försvann.
Mamma passade barnet och Dotties tid går ut.
Alkohol? Piller?
Jag dömer inte. Jag anar inte vad hon har fått gå igenom.
Jag skulle kunna gråta nu. Som mor till tvillingar…
Att förlora en vore som att förlora bägge.
Jag gjorde cupcakes.
-Bakade du dem? -Så vackra.
Och jag ska öppna ett bageri. Ett litet ställe på Main Street.
Underbart.
Så modigt.
Du har säkert hört att det stället haft det tufft,
men det har aldrig haft dig.
Jag hoppades att ni ville vara mina försökskaniner.
Oroa er inte, de är ekologiska och fria från allt.
Det är citron-hallon.
Jag är inte så förtjust i citron eller hallon.
-Jag har redan ätit nog. -Jag fastar.
Vi borde sätta på barnen deras utklädnader.
Skit i levern.
Sjuttio procent av rensningen sker i kransvävnaden.
Så här roar man sig i Madre Linda: förskönad produktivitet.
Jag vill min sons bästa. Det här slår förstås ett grupphem,
men det måste finnas en tredje skål gröt.
Kontentan är 45 minuters orgasm.
-Lägg av. -Fett. Jag investerar.
Vad jag har lärt mig på tio minuter:
ejakulationer tär på koncentrationen så Cary fick patent på "injakulation".
Sherry började kalla mig "Hingsten".
Och Gil är bara lite mindre utstött än jag.
Att döma av hans flämtningar varje gång Cary säger "ejakulera"
sparade Gil sig nog tills bröllopsnatten.
-Pappa! -Tack, lilla inkräktare.
Hej. Har du kul? Jag vill presentera dig.
Det här är Joe. Joe, detta är Zoe.
Jag har sett dig på biblioteket. Jag läser för barnen där.
Du och Henry borde sitta med.
-Vi kan samåka. -Kanske.
Jag skulle hellre förlora ett till finger.
Än så länge är inget här värt att kämpa för.
-Herregud! -Sherrys lockläte.
Plikten kallar.
Ät inte socker! Älskling, nej!
Gå du. Jag kan passa bebisen.
Verkligen? Tack.
-Inga problem. -Trevlig kille.
Jag kanske fortfarande söker skäl att sticka.
Ta den där… Nej, älskling!
Nu skjuter deras blodsocker i taket, Love.
-Nej, de är sockerfria. -Det är socker i hallon.
De får inte äta frukt. Kom.
Kom, småttingar. Hitåt.
Förlåt mig, Cary.
Det gör inget. De är barn.
Jag ger frun ett du-vet-vad senare så glömmer hon allt det här.
Oroa dig inte. Tvillingarna har fått Matthews Hälsoringar.
Matthew…
Ser du?
Puls och blodsocker, helt normala.
HÄLSORING
Har den här GPS?
Javisst. Sån är Matthew.
Han bryr sig inte ett skit om din hälsa, bara din data.
Det är inte så exakt, men ger en bra översikt.
-Vi har dem alla. -Nej.
Nej, nej.
Om Matthew har tillgång till Natalies ring kan han se var hon finns.
Kan de se att hennes hjärta stannade i bageriet?
-Jag uppfann den inte. -Stopp!
Hej.
Nej, hör på. Då måste produktionen stoppas.
Det är bara en tidsfråga innan han förstår.
Natalie har varit borta i 24 timmar. Vårt fönster stängs fort.
-Vad, tar du med honom? -Ska vi lämna honom i bilen?
Det är grunddragen i dåligt föräldraskap.
Men inte att se oss gräva upp ett lik?
Han har knappt något djupseende, som du borde veta.
Vad jag hör är att trots att jag gör allt för att rädda mitt barn,
är mina föräldrafärdigheter inte på din nivå.
Är detta viktigt just nu?
Fy fan!
Varför ser hon ut så?
Jag tog bort hennes tänder.
Jaha. Tandkorten.
Var är de?
Tänderna? Jag vill inte hitta dem i något gömställe.
Det kommer du inte. Det är säkrare om du inte vet.
-Vad? -Du kanske borde vänta i bilen med Henry.
Jag fixar det. Gör det bara för fan.
Vi får se.
Den är brusten. Det kanske är bra.
Den kanske gick sönder när hon föll på bageriet.
Om den inte gjorde det då?
Kroppen får ändå inte ligga där ringen dog.
-Så bara… -Ja.
Jag lade ringen på handfatet som att hon hade tvättat händerna.
Nu då?
Jag vet vart vi ska.
Vad är detta? Du ville ha en permanent lösning.
De häller på grunden imorgon.
En betongplatta är permanent.
-Visste du att vi skulle begrava om henne? -Nej.
Jag körde förbi igår och kollade upp det. En reservplan.
Hur många sådana har du?
Kör du bara runt och lägger märke till ställen där folk kan försvinna?
Med tanke på vem jag är gift med, ja.
Jag måste.
Åh, jag är psykopaten.
Hur visste du var du kunde bli av med henne så fort?
-Vad planerade du för? -Vad försöker du säga?
Varför gör hon detta nu? Vi måste bli av med en kropp.
Om detta är ett partnerskap klarar jag mig bättre själv.
-Love? -Varför älskar du mig inte längre?
-Du vet varför, men vägrar säga det. -Du vet inte vad du pratar om.
Du hade en krok mot min hals tills jag sa att jag var gravid.
Och sen låtsades vi som att det inte hände.
Nej, det gjorde vi inte! Det var en dålig stund för oss båda.
-En dålig stund för en livstid sedan. -Dra åt helvete.
Du uppför dig så nobelt,
som att du har goda skäl till att göra vad du gör.
Men när jag gör det är jag galen.
Jag är nåt maniskt psykfall.
"Men, vänta!
Hon är mamma nu, då kan jag inte döda henne."
Han är enda anledningen till att jag lever.
Hur tror du att det känns? Jag kan inte lita på dig.
Jag kan inte lita på dig heller!
Jag försökte…
Ja. Jag gjorde saker.
Men jag har jobbat på att bättra mig och jag är inte den personen längre.
Men nu kommer jag att begrava kroppar tills jag är 70 år gammal!
För om jag inte är helt tänd på dig hela tiden fortsätter du att döda folk!
Om jag inte duger åt dig dödar du mig.
Sa ni det rakt ut?
Lyssna noga på mig.
Hälften av mina gifta klienter vill döda varann.
Det är normalt.
Och ännu bättre, ingen av er kommer att döda den andre.
Ni är många saker, men inte mördare.
Intensiteten är ett gott tecken.
Ni grälar inte för att ha rätt, ni kämpar för era liv.
Djupare. Eller hur?
-Mer skrämmande. -Joe.
Har du vid andra tillfällen känt dig lika våldsam som du var mot Love i grälet?
Ett fåtal.
Nej, jag är gravid!
Jag är ingen våldsam person.
Tänk om du är det ibland? Tänk om det är normalt?
Sluta. Sluta!
Jag vill inte göra någon illa.
Jag tror dig.
Så vad känner du under ilskan?
Rädsla.
Rädsla för…?
Joe, håll dig till de våldsamma tankarna.
Du är skadad. Jag kan aldrig älska dig.
Du är galen!
Vad har du gjort?
Om någon…
…ser mig…
-Varför ser hon ut så? -Jag tog bort tänderna.
Om någon ser mitt verkliga jag…
…lämnar de mig.
För gott.
Och du då, Love?
När har du annars känt dig som Joe får dig att känna?
När jag känner mig…
…beskyddande.
Vad vill du skydda?
-Min familj. -Varför just familjen?
För det gör man.
Vad får du ut av din familj?
Jag vet inte.
En familj ska…
…älska en villkorslöst.
Varför är det så viktigt?
Varför måste kärleken vara villkorslös?
För att om någon…
…såg…
…hur ful jag kan vara…
Lämnar de dig för gott.
Det kan rimligen sägas att ni delar en rädsla för att bli övergivna
som sitter så djupt att den känns som på liv och död.
Rent metaforiskt.
När våra mönster är så lika är det väldigt svårt att se den andre
eftersom det är farligt nära att se in i en spegel.
Vi pratar om det allra värsta, så varför känner jag mig lättad?
Så, hur ska vi…
Förlåt. Joe och jag.
…jobba på det här?
Det är det perfekta ordet.
"Jobba." För det är vad ni måste göra.
Släpp det villkorslösa. Det finns inte.
Man kan enas om att göra sitt bästa.
I de bästa äktenskap utmanar båda makarna den andre varje dag
till att bli en bättre version av sig själva.
-Det låter som gräl. -Visst.
Men är alla gräl dåliga?
Det här kanske inte är två motståndare i en ring.
Det kanske är två i samma lag som kämpar för samma sak.
Det låter bra.
Att ha någon…i mitt lag.
Ja.
Det låter fint.
Där har vi det.
Vet ni vad de inte heller berättar om lagkamrater?
Sexet är bättre.
Bättre som: "Försök inte ens beskriva det för dina ogifta vänner."
Passionen drivs på av djup tillit.
Och det är helt jävla djuriskt.
Ett lag.
Är det vad vi kan vara? Det låter trevligt.
Love känner mig bättre än någon annan har gjort.
Jag börjar förstå varför det är så skräckinjagande.
Joe!
-Hej. -Vad?
Titta.
De tillhör nog familjen Sherman.
De satte upp lappar om försvunna kaniner.
Titta, mamman skyddar sina ungar.
Titta på kaninerna, Henry.
Jag visste inte att det fanns ett hål här.
Henry…
Gillar du dem?
Och helt plötsligt är du där.
Flickan… Kvinnan jag förälskade mig i.
Varm, lekfull, ärlig och underbart, strålande moderlig.
Jag är en sådan idiot. Jag har varit avlägsen, elak.
Kan du nånsin förlåta mig?
Förlåt för vad jag sa.
Det är klart att du älskar din son.
Det är klart att du bryr dig helhjärtat.
Inte bara med honom.
Inte bara vår son.
Det här är nytt.
Spännande.
Glädjen av att vara ett lag.
Och det vore fel om jag inte erkände att vi har en utmärkt terapeut.
Jag måste säga något.
Jag skulle absolut döda för dig.
Love, jag skulle döda för dig med.
Och för Henry.
Okej, så…
Jag lovar att göra allt jag kan…
…för att du aldrig ska behöva göra det.
Jag lovar också.
Aldrig mer.
Tack.
Love.
Det kommer att ske saker som vi inte har kontroll över, så…
Jag försöker lösa ett sätt så vi kan
hjälpa varandra att inte behöva gå så långt.
Vi kan skapa en trygg miljö.
En trygg miljö?
Väldigt terapeutiskt.
Vad har du i åtanke?
Även med terapi kan det ta lång tid för våra sår att läka.
Vi kan inte bara radera våra värsta impulser.
Men vi kanske kan kontrollera dem.
Vi kan inte veta vad eller vem som kommer efter oss,
men jag har lärt mig att det här ger oss valmöjligheter.
Det ger oss tid att ta det lugnt, reflektera och svara.
Det känns fint att anförtro dig med denna del av mig själv.
För det mesta.
Vi gror våra rötter. Bygger en framtid åt vår son.
ÖPPET FÄRSKA CUPCAKES
Du kommer att dominera över ditt lilla hörn i stan.
Och jag…
Jag ska hitta mitt.
Det är dags.
-Kommer detta att bli en daglig grej? -Hoppas det.
Vad har du gjort?
Några av era sällsynta böcker behöver viss vård, så…
Jag har viss expertis inom området.
Så du vill ha ett jobb.
Man behöver en magisterexamen för att jobba på bibliotek…
Verkligen?
Jag ska tänka på det.
Tack.
Betongen har stelnat.
Det är lugnt.
-Något från grannen? -Inte vad jag ser.
Hon har varit borta i dagar.
Han måste veta nu.
Önskar jag visste vad han tänker.
Du.
Vad gör du här?
Jag äger stället.
Vänta lite. Theo, vem är det?
-Jaha, hej, Love. -Hej, Matthew.
Natalie är inte här.
Nej, jag kom för att träffa dig. Eller för att träffa er båda.
-Jag har med några cupcakes. -Tack.
Det här är min son, Theo.
-Jag visste inte att du hade en son. -Från första äktenskapet.
Tack, men vi är mitt uppe i något.
Kom.
Låt det smaka.
Ha en bra kväll.
Nå?
Så…de vet.
Snart brakar helvetet loss.
Vi fixar det här. Tillsammans.
Undertexter: Erik Tomas Lundholm