СЕРІАЛ NETFLIX
Раніше у серіалі:
Генрі Форті Квінн-Голдберг.
Ми - родина.
Тепер з дитиною
це чистилище з білим парканом хоча б логічне.
Гей, Наталі. Гей.
Але серце не цього воліло.
А яке серце, коли ти його вкрала?
Ні. Чоловік, батько. Я не можу.
Пробач. Я шукаю друга.
Кожен пристосовується у Мадре Лінда.
До Шеррі та її мафії?
Буде простіше, якщо вони тебе приймуть.
-Я мрію відкрити пекарню. -Є одне місце.
Подзвони, як захочеш глянути.
Наталі. Хочу глянути те місце, про яке ти казала.
Отримаєш це місце дуже швидко.
Воно може принести успіх. Отже, як тобі?
Гей, Лав. Все гаразд?
Джо, гадаю, нам треба сходити на терапію для пар.
Отже, що вас привело?
-Що? -Не розбуди його.
Лав, що ти наробила?
Що ти наробив?
Ми посварилися.
Авжеж, вас не було б тут, якби не посварилися.
Так. Він мені зрадив.
Чудово, відразу до справи.
Все гаразд, Генрі. Я не дозволю, щоб з тобою щось сталося.
Лав, я казав тобі, нічого не було.
І вона виказувала мені увагу.
Ти зберіг коробку.
Я знаю, що це значить.
Я тебе знаю.
Отже, ти її вбила?
Фактично, я не зраджував.
«Фактично»?
Я застукала його за крок від зради. Це те ж саме.
Різниця в тому, що я майже зробив дещо погане,
а вона зробила дещо жахливе.
Я не можу сказати, що вона зробила, тому я поганець.
Я не кажу, що невинний.
Але вона наче здуріла.
Що це значить «здуріла»?
Ти психолог, це твоя робота.
Вона зірвалася з катушок…
та розтрощила вазу.
Вазу.
-Вона була безцінна. -Дешева та зайва.
Її не склеїти назад.
Не пручайся, не погіршуй ситуацію. Її реакцію не описати.
Гаразд.
Я розтрощила вазу.
Іноді я стаю занадто палкою.
Що ти робиш?
Її телефон, Лав. Його можна відслідкувати.
Ти хоч подумала про це, перш ніж збиратися закопати зарубану сусідку?
Ні. Я не планувала це, наче якийсь соціопат.
Я… Трясця.
І ще це.
Я…
-Я підписала оренду пекарні. -Оренду місця злочину?
Дай сюди.
Я гадала, що це виправдовує, чому я була тут з нею.
Я знаю, що цей гармидер треба прибрати, але я не могла піти
та дозволити комусь сюди прийти. А тепер…
-В нас є час, щоб прибратися. -Немає в нас часу. Немає.
Я не майстер в цьому. Ти загнав мене у кут,
-я хотіла захистити нашу родину… -Дай подумати!
Я ним займуся!
Отже, у вас є дитина?
-Так. -Так, Генрі.
-Іноді ми звемо його Форті. -Його звати Генрі.
Гарний терапевт вчепився б у те, чому дитину назвали
на честь мертвого брата-наркомана.
Отже, Джо, як тобі дається нова роль батька?
Переплетіння страху та помилок. Так, та вбивства.
Чудово.
Трохи важко.
-Для нас обох. -Більше для мене, ніж для нього.
Він… Він зізнався в цьому.
…він на відстані, переживає сам.
А я така: «Чому… Чому він не вкладає серце?
Чому не намагається?»
-Я намагався. -Кажеш, ти вкладався на сто відсотків?
Хоча насправді вкладався відсотків на 50?
Класика. Краще зациклити це на мені та Генрі,
ніж виправлятися самій.
Отже, Лав, нам потрібна історія.
Причина смерті.
Вона була нестабільна та нещаслива,
-тому вбила себе. -Сокирою?
Впала з обриву та вдарилася головою. Я не знаю!
Вона має зникнути.
Щоб її не знайшли та не провели розтину.
Її телефон, її айпад, її автівку не сховати.
Тому треба перевезти…
її речі та тіло в інше місце.
Гаразд.
Куди?
За півгодини звідси
є ліс.
Поховаємо її в лісі.
З Кендес це ж спрацювало.
Я думаю, вона вчепилася у мої минулі стосунки.
Бо ти дієш за схемою.
Не кусай, не кусай.
А ти - ні?
Хочеш згадати про Кендес, зараз?
Гаразд. Давай. Давай поговоримо, як ми це владнали?
Що ти зробила з її тілом? Чи з тілом Делайли?
-Бо ти так і не розповіла. -Я сказала, що про все подбала.
А я питаю тебе, як саме.
Безпечніше, коли ти не знатимеш.
Трясця! Гаразд.
У Л. А. був хлопець на ім'я Джаспер…
хто переслідував мене через борги Вілла Беттельгейма.
Він мав зникнути.
-І що ти зробив? -Поділив його на менші шматки.
-Як? Пилою? -Так.
Це… Я мав зробити його…
Я мав зробити так, щоб він вліз до мішку.
У «Анаврін»?
-Так. -Боже. Боже.
Ти, трясця, смієшся?
-Я постійно користувалася тією штукою! -Є краща ідея?
Є? Авжеж, немає,
бо ти вбила нашу сусідку у пориві люті.
Не думаючи про наслідки. Це сьогодні, Лав.
Це? Ти це зробила.
Ти підставила нашу родину під удар, Лав.
-Куди ти? -Подбати про дитину.
Ти подбай про Наталі. Тобі вона все одно дорожча, ніж твій син.
-Все гаразд. -Я помилявся, Наталі.
Я гадав, ти загроза моєму шлюбу.
Але справжня проблема мого шлюбу - моя клята дружина.
-І ми не знаємо, що робити далі. -«Ти» не знаєш, що робити далі.
Він, може, також, але коли ти кажеш «ми»,
ти не лишаєш місця для його погляду чи твого власного.
«Ми» - співзалежність, яка маскується під кохання.
Я…
-Мені шкода. -Не треба.
Якщо ти не знаєш, як вести здорову розмову,
це лише тому, що тобі не показали приклад.
Кумедно, настав час «винні батьки».
Скажу чесно.
Я не думаю, що сварка пов'язана з так званою зрадою Джо.
Не думає?
-Не думаєте? -Не думаю.
А знаєте, з чим?
Ще ні. Але розповідайте далі.
Розкажи про свої почуття, власні,
після цієї сварки.
-Ну, я… -Я…
Першого я хочу почути Джо.
Хоче?
Може, вона уловила натяк неадекватності.
Так, як я і сказав, з тією жінкою нічого ніколи б не сталося.
Але після сварки
я був зобов'язаний…
здихатися тієї жінки.
«Зобов'язаний»?
Змушений.
Дружиною?
Так.
Що ти тоді відчув?
В дупу Лав. В дупу її. В дупу це.
І того, хто зробив ці мішки.
Де та перфорована лінія? З якого краю?
Треба, щоб Лав відповіла за це. Але ж, ні, вона знає, що зробив я.
Вона знає мене. В дупу шлюб!
Гаразд, Наталі.
Це історія твого зникнення.
Ти показала моїй дружині пекарню.
Вона підписала оренду.
Через годину ти написала чоловікові.
ПОЇДУ НА ЗУСТРІЧ НА БОЛДЕР-КРІК.
Жодних емоджі. Ніяких емоцій, як і в інших повідомленнях Меттью.
Сухо. Лише справи.
Орендувати хочуть милу хатку
за 30 хвилин від лісу.
Твоя машина, телефон, айпад
та всі прилади з можливістю відстеження
поїдуть до тієї чарівної місцини.
Твоє тіло поїде до іншого місця, але про це трохи пізніше.
В дупу це. В дупу. В дупу моє життя.
Ні, стій. Подумай. Згадай Генрі.
Я не можу облажатися.
Суть в тому, Наталі,
хоч твої речі і поїдуть до хатинки, ти просто зникнеш.
Твоє останнє повідомлення сестрі натякатиме, що ти дуже нещаслива.
Тобто, лишить місце для різних тлумачень.
Плітка: Ти пішла від свого холодного та віддаленого чоловіка?
Тебе викрали? В тебе нова особистість? Хто може сказати напевне?
І оскільки по місту повно камер…
Отже, ти покінчив з тією жінкою, і відчув себе…
Наче кастрованим.
Проблема в тому, що моя дружина кинула нас прибирати.
Наталі, твої прилади та твоє тіло
мають бути там, де зупинилася б жива людина.
А потім… Я маю знайти ідеальне чарівне місце
та лишити тебе в ньому назавжди.
Закопати тебе в лісі - моя найкраща ідея.
Хотіла б зробити по-своєму, хай попрацювала б.
Я не хочу.
Я лишив це позаду.
Я змінився… І знаєш, що смішно?
Для Лав. Для неї.
Бо хотів бути гарним для неї. І ось глянь, який я зараз.
Я хвилююся про Генрі.
Я більше не впізнаю Лав.
Я не впізнаю себе.
Може, ти мала рацію, Наталі?
Діти - не наручники.
Коли я закінчу прибирати помилки Лав, зберу свої речі,
візьму Генрі та заберуся під три чорти.
Ти збираєшся від мене піти?
Ти здурів?
Ні.
Ти повинна слухати.
Я слухаю, кожне слово. Як…
Є різниця між реакцією та відповіддю.
Відповідь - продумана, реакція - імпульсивна.
Чому всі вважають мене імпульсивною?
Хто «всі»?
А вона непогана.
Хтось ще викликає в тебе ці емоції?
ЗАКІНЧИВ?
Доброго ранку. Агов?
Гей, мамо.
Гей.
Спляча Форті.
Ти ж моя манюня.
Чому не відповідаєш на дзвінки?
Я була зайнята.
Підписувала оренду на милу пекарню в місті.
-Пекарня? -Так.
Я маю з'їздити на ринок. Подивишся за ним?
Він скоро засне. Маю закупити продукти.
Стривай. Пекарня?
-У місті, здвигнутому на кето-дієті? -Так. Я їх перевербую.
Казала ж тобі, фінанси родини Квінн зараз не в найкращому стані.
Ми щось вигадаємо.
Тобто...
я не гарантую, що зможу допомогти тобі з орендою, фінансово.
Мамо, тоді ти сильно занижуєш, наскільки «не в найкращому стані».
Оренда на три роки, внесок величезний.
Я б розповіла тобі, якби ти хоч раз спитала.
Це один з твоїх епізодів?
«Епізодів»?
Це трохи імпульсивно.
Отже, що в цих…
ярликах такого образливого?
Ну…
ніби ніхто мене не розуміє.
Чому я щось роблю, чи як саме.
Тобто, я хочу бути гарним прикладом дитині.
І це значить, робити більше.
Затримайся на почутті. «Ніхто мене не розуміє».
Трясця, важко злитися, коли вона така… Але як не розуміти?
Я її розумію, окрім тієї частини, що вона вбивця з сокирою.
Це зрозуміло? Чи моя провина, що я цього не розумію?
Я просто згадала про мить біля…
Біля магазина.
-Трясця. -Тримаю.
-Ось. Потрібна… -Дякую.
-Допомогти? -Ні, не треба.
Гаразд.
Безсоромник.
Ага.
Я закінчив магістратуру фем-джен, якщо це якось загладить провину.
Це курс з фемінізму та сексуальності.
Я буду майстром в цьому питанні.
-Чудово. -Ага.
До речі, я Тео. Як тебе звати?
Я заміжня і половина цієї їжі для моєї дитини.
Так, точно, я багато знаю про дітей,
вони обожнюють дріжджі.
Жити без них не можуть.
-Це для моєї пекарні, яку я відкриваю. -Трясця. А де?
-На Мейн-стріт, біля площі. -Гаразд.
-Там була «Світ дрімс». -Так.
А до того там був «Будинок каррі».
Кумедне ім'я.
-Гаразд. -Ага.
-Ти місцевий? -Так.
Ти нещодавно тут?
Тебе ще не завербували у атлетичного фанатика.
Вітаю.
Так, моя кров Л. А. сильніша.
Трясця, дівчино.
Отже, новенька в місці, нова дитина,
нова пекарня та круте тіло.
Ти перемогла по всіх фронтах.
Це податок.
Що ти відчула, коли незнайомець надав тобі стільки уваги?
Провину.
Бо це було так приємно.
А потім сум,
бо не хотіла цього від незнайомця.
Я хотіла цього від чоловіка.
Стара пісня, починай спочатку, вона знову жертва. Майстерно.
Що ти відчуваєш?
Мені приємно.
Твоє обличчя каже про інше.
Я бачу відразу.
Ідіотський писок видав мене.
Ні. Що… Ні.
Ні, останнім часом я не вкладався у наш шлюб настільки, наскільки…
я б хотів.
Батьківство - це адаптування.
Але я…
-Я ж тут, так? -Так.
Може, бути тут вже доволі радикальна поступка,
враховуючи твоє бажання піти назавжди.
Отже, чому не пішов?
Чому не пішов?
Може, заберу Генрі кудись в таке місце, як це, у твою орендовану хатинку.
Тут гарно, тихо.
Ти допомогла б мені зникнути, Наталі. Але зараз… зникнути маєш ти.
Сьогодні твій чоловік не кинеться тебе шукати.
Все, що лишилося - дивне повідомлення сестрі,
а мені світить 16 кілометрів пішки, попутка додому та збирання речей.
Що це?
«Скажи, що мені не варто трахатися з нудним сусідом»?
«Нудний сусід»?
Ось ким я для тебе був?
Це все, ким була ти?
Знудженою домогосподаркою? Стереотипом? Може, Лав мала рацію щодо тебе?
Ні. Вона не мала права тебе вбивати. Але все точно могло зіпсуватися.
Я міг все зіпсувати. Може, Лав мала рацію. Ні, не мала.
ЦЕ ПРОВІТРИТЬ ТОБІ ГОЛОВУ.
-Трясця. -Це не питання з підступом.
Чом не втік?
Бо…
Я не зміг переконати себе, що Генрі буде краще лише зі мною.
Йому потрібні ми обидва.
Отже, ти лишився заради дитини, а не дружини.
На жаль, наш час на сьогодні вичерпано.
Я даю вам домашнє завдання.
«Як спілкуватися».
Вправа з рефлективного слухання допоможе зі складними розмовами.
Пригальмуй, відповідай…
-а не реагуй. -Це домашка для Лав.
Моя - не дати їй вбити цю терапевтку.
І я хочу побачити вас якомога швидше,
враховуючи вашу важку ситуацію.
Все так погано?
Ви хочете, щоб я сказала, бути чи не бути вам разом.
Правда в тому, що легше за все - розірвати цей шлюб.
Зараз в кожного з вас є сила це зробити.
Ви маєте обрати лишитися разом до самої смерті,
а це вимагає багато волі
і того, заради чого обидва готові боротися.
Поки що я чую, що ви боритеся за те, щоб бути правим.
Вам потрібна глибша мета.
Генрі. Якби не він, ми б з Лав…
І не кажіть: «Генрі».
Якби діти були причиною залишатися у шлюбі,
в нас не було б розлучених батьків.
Трясця.
Що може бути гірше за терапію для пар?
Повернення додому після неї.
Завдання д-ра Чандри «Як спілкуватися» здебільшого про слухання,
що корисно, якщо ми колись спілкуватимемось.
Отже, весільний торт Шеррі був з лимоном та малиною.
Тому думаю, що найкращий варіант - сумні кекси
без глютену, без цукру та без клятої краплі радості в них.
Дитяча вечірка Ендрю та Джексона.
Ми туди підемо? Не думаєш, що…
Тобі треба ще щось запакувати та побігати?
Пробач. Я спробую ще раз. Пробач.
ЯК СПІЛКУВАТИСЯ
Я чую, ти гадаєш,
це нормально, що Наталі та нас
за якимось збігом не буде на цій вечірці.
Не краще.
-Я казав не це. -Ні?
Я чую, що тобі треба побути наодинці.
Тому я візьму Генрі та дам тобі попрацювати в тиші.
Я цього не казала.
Знову ви.
Так, знову ми.
Ось.
Швидко прочитали.
Знайти ще одну вродливу жінку, щоб порекомендувала книжку?
Я вже знайшов.
Я сподівався, ви покажете мені відділ рідких книжок.
З чого ви взяли, що він в нас є?
Ліфт, шо вказує на існування підвалу,
де книжковий хробак шукав би цінні книги.
Але це здогадка…
Там зараз ніхто не працює.
Так.
Може, ви б нас провели?
Ми швиденько.
Обіцяю.
Ось ми і тут.
Йой. Бідолашні книжечки.
Шукаєте щось певне?
Знаєте, гадаю, я зрозумію, коли побачу.
Можна подивитися?
-Авжеж. -Гаразд.
Ви ж казали, ніхто тут не працює.
Я працюю, іноді.
Коли нагорі нікого.
Цікаво. Хай розповідає.
Отже… ви митчиня.
Я бібліотекарка, яка малює.
Мені здається, ви дещо більше.
Є щось інше, окрім вікторіанських наукових книжок?
Гаразд, носатику.
Іноді я роблю ілюстрації для книжок.
-Це мій підробіток. -Є.
А чи можу я якось чи десь подивитися ваші роботи, чи…
Нащо?
-Пишете дитячу книгу? -Ні, я шанувальник.
Ось цю.
«Дикі квіти Нью-Йорку».
А нащо вам сторічна книга, а не нова копія нагорі?
Класика краща. Я поверну через кілька днів.
Ні. Ці додому брати не можна.
Гаразд. Можу почитати нагорі.
Тільки трошки його заспокою, і все. Так, Генрі?
Нічого. Беріть.
-Дякую, дякую. -Ага.
Добре, що дехто мені допоміг.
Авжеж, красти - погано.
Але Еллі потрібна готівка, а гроші Квінн чіпати не можна,
або боюся вони дізнаються, де вона.
І чесно кажучи, приємно іноді щось відремонтувати.
Особливо, коли здається, що все інше неможливо.
Трясця. Я знала, що ми запізнимося.
За що я борюся? За що я борюся?
-Це те життя, яке я хочу? -Гей.
-Вітаю. -Є єдина річ, гірша за дитячу вечірку -
дитяча вечірка багатих.
СЕКРЕТНА ЛАБОРАТОРІЯ ХАДСОНІВ
Трохи праворуч.
Ще один.
Раненько ви.
Гей. Так, я…
-Ми думали… -Нічого страшного.
Більшість прийшли допомогти.
Так, я… Я покладу їх кудись.
Гей, хлопці! Дивіться, хто тут.
-Гей! -Йоу, Джо! Давай тебе набухаємо!
Припиніть. Але серйозно…
-наскільки п'яним ти хочеш бути? -Лав!
Ми й не думали, що ти сьогодні прийдеш.
-Ти так швидко вчора пішла. -Так, пробач.
Мати дивилася за дитиною, а за Дотті теж треба пильнувати.
Алкоголь? Пігулки?
Я не осуджую. Навіть уявити не можу, через що вона пройшла.
Зараз заплачу. Будучи матір'ю близнюків…
Втратити одного, це наче… втратити обох.
Я приготувала кекси.
-Ти їх приготувала? -Чарівні.
Так. Ще я відкриваю пекарню. Миле місце на головній вулиці.
Чудово.
Так хоробро.
Сама чула, що те місце не користувалося успіхом,
-це тому, що ним керувала не ти. -Ага.
Я сподівалася, що ви станете моїми піддослідними свинками.
Не хвилюйтеся, вони органічні та без всього.
Ці з лимоном та малиною.
Знаєш, я не дуже люблю лимон чи малину.
-Я вже поїв. -Я голодую.
Час наряджати діточок у костюми.
Пішла ти, печінко.
Сімдесят відсотків навантаження припадає на периферичну тканину.
Ось як у Мадре Лінда виглядають веселощі - прославлена продуктивність.
Я хочу найкращого для сина. Так, це краще за будинки комун,
але ж має бути і щось інше.
Оргазм 45 хвилин.
-Іди ти. -Круто. Я інвестую.
Ось чому я навчився за останні десять хвилин:
засильна еякуляція знижує концентрацію, тому Кері запатентував «інякуляцію».
Шеррі почала звати мене «Жеребець».
А Гіл майже такий самий чужинець тут, як і я.
Судячи, як він зітхає при кожному слові «еякуляція»,
він, мабуть, чекав до шлюбу.
-Тату! Тату! -Дякую, маленька порушниця спокою.
Гей. Веселишся? Ось познайомся.
Це Джо. Джо, це Зої. Зої, це Джо.
Я бачив тебе у бібліотеці. Я читаю там дітям.
Вам з Генрі варто приєднатися.
-Можемо їздити разом. -Може.
Краще відтяти пальця, ніж їздити разом з мормоном Невіллом Лонгботтомом.
Поки що це місце не варте того, щоб за нього боролися.
-Боже! -Пісня Шеррі-сирени.
Борг кличе, хлопці.
Не їж цукор! Люба, ні!
Біжи. Я придивлюся за малим.
Так? Гаразд. Дякую.
-Авжеж. -Приємний чолов'яга.
Може, я досі шукаю причини втекти.
Віддай… Ні, люба. Ні!
Ти підняла рівень їхнього цукру до небес, Лав.
-Ні, вони без цукру. -Цукор є у малині.
Ми не даємо їм їсти фрукти. Ідемо.
Ідемо, дітки. Сюди.
Кері, пробач.
Нічого. Вони ж діти.
Гей, я пізніше як слід «оброблю» дружину,
вона про все й забуде.
Не хвилюйся. Близнюки носять показники на собі від Меттью.
Меттью…
Бачиш?
Пульс та рівень цукру в нормі.
ВАЙТАЛ РІНГ
В них є Джі-Пі-Ес?
Так. Це все Меттью.
Йому насрати на твоє здоров'я, але від даних в нього стояк.
Не суперточну, але загальну ідею дає.
-Ми всі їх носимо. -Ні.
Ні, ні.
Якщо Меттью має доступ до кільця Наталі, він зможе знайти, де вона.
Гадаєш, вони бачили, що її серце зупинилося?
-Не я винайшов бісове кільце. -Стояти!
Гей, друже.
Ні, слухай мене. Негайно зупини виробництво.
Він ще не вказав пальцем, але це справа часу.
Наталі немає більше 24 годин. Наше вікно швидко закривається.
-Що? Береш його з собою? -Хочеш лишити його в авто?
Типова помилка поганих батьків.
А бачити, як викопують тіло - ні?
Він нічого ще не розуміє, ти мав би це знати.
Я чую, щоб я не робив, аби врятувати свою дитину, мої батьківські вміння
не дотягуються до твоїх стандартів.
Це зараз так важливо?
Трясця!
Чому вона так виглядає?
Я мав прибрати її зуби.
Точно. Стоматологічні записи. Так.
Де ти їх прибрав?
Зуби. Я не хочу знайти їх вдома у твоїх дірці-заначці.
Не знайдеш. Безпечніше, якщо не знатимеш.
-Що? -Іди зачекай в автівці з Генрі.
Я справлюся. Роби це.
Подивимося.
Воно тріснуте. Може, це добре.
Може, воно зламалося, коли… У пекарні, коли впала.
А що, як ні?
Треба перенести. Тіло не має бути там, де вимкнулося кільце.
-Тому… -Так.
Я поклала кільце на раковину, типу вона його зняла, коли мила руки.
Що далі?
Я знаю, куди їхати.
Ти сказав, треба вирішити раз і назавжди. А ми на виїзді.
Завтра вони заливатимуть фундамент.
Шар цементу - це раз і назавжди.
-Як ти знав, що ми її перепоховаємо? -Я не знав.
Я вчора тут проїжджав, побачив. Це запасний план.
Скільки їх в тебе є?
Просто їздиш містом та запам'ятовуєш такі речі,
куди можна сховати трупи людей?
Враховуючи, на кому я одружився, так.
Доводиться.
Отже, психопатка - це я.
Як ти здихався її так швидко? Звідки знав, куди іти?
-Що ти планував? -На що ти натякаєш?
Чому вона робить це зараз? Нам треба сховати тіло.
Якщо це батьківство, я краще впораюся сам.
-Лав? -Чому ти мене більше не кохаєш?
-Ти знаєш, чому, просто не кажеш. -Я не розумію, про що ти.
Ти тримав ґак біля моєї горлянки, а потім я сказала, що вагітна.
А потім ми прикинулися, що цього не було.
Ні, не прикидалися! Це був поганий час. Для нас обох.
-Поганий час ціле життя тому. -Пішов ти. Пішов ти.
Ти робиш вигляд, що такий чистий та благородний,
що в тебе були причини робити те, що ти робив тоді.
А коли це роблю я, я божевільна, так?
Я якась маніячка.
«Але чекай! Чекай!
Вона тепер мати, тому я не можу перерізати їй горлянку».
Він… єдина причина, чому я жива.
Як я, по-твоєму, себе відчуваю? Я не можу тобі довіряти.
Я теж не можу тобі довіряти!
Я намагався…
Так. Так. Я робив всілякі речі.
Але я дуже старався, аби стати кращим, і тепер я інша людина.
Але тепер
мені світить до 70 років закопувати тіла!
Бо якщо я не вкладуюся на 100 відсотків,
ти вбиватимеш людей!
Якщо мене тобі буде недостатньо, ти мене вб'єш.
Ти так і сказала?
Слухайте мене уважно.
П'ятдесят відсотків моїх клієнтів хочуть повбивати одне одного.
Це нормально.
І ось вам гарні новини,
жоден з вас не вб'є свою половинку.
Ви пройшли через багато речей, але ви не вбивці.
Ця напруженість - це гарний знак.
Ви не боретеся за правоту, ви боретеся за своє життя.
Глибше. Так?
-Страшніше. -Джо.
Можеш пригадати час, коли ти відчував таку лють, як тоді,
під час сварки з Лав?
Було кілька разів.
Ні, я вагітна!
Я не з тих, хто б'є.
Що, як іноді ти такий? Що, як це нормально?
Припини. Припини!
Я не хочу більше кривдити.
Я тобі вірю.
Але що ховається за тією люттю?
Страх.
Страх…
Джо, зупинись на почутті люті.
Ти зламаний. Я б ніколи тебе не кохала.
Ти божевільний!
Що ти накоїв? Що ти накоїв?
Якщо хтось…
мене бачить…
-Чому вона так виглядає? -Я мав прибрати її зуби.
Якщо хтось побачить справжнього мене…
він піде.
Назавжди.
А ти, Лав?
Які ще почуття в тобі пробуджує Джо?
Я відчуваю…
-що маю захищати. -Що ти хочеш захищати?
-Мою родину. -Чому саме родину?
Це моя задача.
Що ти отримуєш від своєї родини?
Не знаю.
Родина має…
любити тебе без жодних умов.
Чому це так важливо?
Чому любов має бути без умов?
Бо якщо хтось…
побачить…
якою огидною я можу бути…
Вони підуть. Назавжди.
Можна чітко сказати, що у вас
спільний страх бути покинутими, що він на рівні вбий, або будь вбитим.
Метафорично висловлюючись.
Коли наші схеми дій так співпадають,
дуже-дуже важко бачити їх в іншій людині,
бо це ніби дивитися у дзеркало.
Ми розмовляємо про найжахливіші речі, чому в мене ніби камінь з душі впав?
Отже, як ми…
Пробачте. Джо та я.
…зробимо так, щоб це спрацювало?
Це ідеальне слово.
«Праця». Бо доведеться працювати.
Забудьте про «без умов». Такого не існує.
Існує лише згода, що ви зробити все, що можете.
В ідеальному шлюбі
партнери щодня кидають одне одному виклик,
аби стати кращими версіями себе.
-Звучить, як багато сварок. -Авжеж.
Але чи всі сварки - це погано?
Може, це не два опоненти на рингу.
Може, ці двоє в одній команді
та борються за одну й ту ж саму річ.
Це звучить чудово.
Мати когось у моїй… команді.
Так.
Так, це звучить добре.
Ось.
Знаєте, що ще не кажуть про людей в одній команді?
Секс стає кращим.
Типу, «навіть не намагайся описати його своїм неодруженим друзям».
Пристрасть помножена на глибоку довіру.
А це, трясця, первинна основа.
Команда.
Ось чим це може бути? Це й справді звучить чудово.
Лав знає мене краще за будь-кого.
Я починаю розуміти, чому це так лякає.
Джо. Джо!
-Гей. -Що, що, що?
Дивись.
Гадаю, це Шерманів.
Вони розвішували листівки «зникли кролики».
Дивись, мати захищає своїх діточок.
Дивись, Генрі, кролики. Генрі, дивись, кролики.
Мабуть, пройшли тут. Я й не знав, що тут є дірка.
Генрі…
Подобається?
Ось так просто, ось і ти.
Дівчина… Жінка, в яку я закохався.
Мила, грайлива, чесна та до чарівного материнська.
Я такий йолоп. Я тримався на відстані, був жорстоким.
Як ти зможеш мене пробачити?
Пробач, що я там сказала.
Авжеж, ти любиш свого сина.
Авжеж, ти з ним на сто відсотків.
Не тільки з ним.
Не тільки з нашим сином.
Це щось нове.
Захопливе.
Радість того, що ти в команді.
Я буду гівнюком, якщо не скажу,
що в нас неймовірна терапевтка.
Я маю тобі дещо сказати.
Я б точно вбила заради тебе.
Лав, я б теж вбив заради тебе.
І заради Генрі.
Гаразд, отже…
я обіцяю зробити все, що зможу…
аби цього не сталося.
Я теж.
Ніколи.
Дякую.
Лав.
Будуть з'являтися речі, які ми не зможемо контролювати, тому…
я думаю про те, як ми зможемо…
допомогти одне одному нічому такому не статися.
Можемо зробити безпечне місце.
Безпечне місце?
Це так терапевтично.
Що ти придумав?
Навіть з терапією нашим ранам знадобиться час, щоб загоїтися.
Ми не в змозі просто стерти наші найгірші імпульси.
Але, може, ми зможемо їх контролювати.
Ми не знаємо, хто чи що стане в нас на шляху,
але я знаю з досвіду, це дає нам варіанти.
Це дає нам час пригальмувати, озирнутися та відповісти.
Мені приємно довіряти тобі цю частину мене.
Здебільшого.
Ми пускаємо коріння, будуємо краще майбутнєдля нашого сина.
МИ ВІДКРИТІ СВІЖІ КЕКСИ
СВІЖІ ПИРОГИ
Ти домінуватимеш над своїм куточком цього міста.
А я…
знайду свій.
Прийшов час.
-Тепер будете заходити до нас щодня? -Сподіваюся.
Що ви зробили?
Я помітив, що вашим рідким книжкам потрібен догляд, тому…
Я майстер в цій галузі.
Отже, вам потрібна робота.
Знаєте, щоб працювати в бібліотеці, треба закінчити магістратуру, але…
Та невже?
Я подумаю.
Дякую.
Фундамент залили.
Все чисто.
-Є щось у сусідів? -Нічого не видно.
Її немає вже кілька днів.
Він вже має щось знати.
Хотіла б я знати, про що він думає.
Ти.
Що ти тут робиш?
Я власник цього будинку.
Хвилинку. Тео, хто там?
-Гей, Лав. -Гей, Меттью.
Наталі немає вдома.
Ні, я до тебе. Точніше до вас обох.
-Я принесла вам кексів. -Дякую.
Лав, це мій син Тео.
-Я не знала, що в тебе є син. -Пасинок від першого шлюбу.
Дякую, але зараз ми дечим зайняті.
Ідемо.
-Смачного. -Ага.
На добраніч.
Отже?
Отже… вони знають.
Скоро все почнеться.
Ми впораємося. Разом.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr