‫אהבה.‬
‫שלום.‬
‫זאת סיבה להתקיים.‬
‫סיבה להשתפר, לעשות את הדבר הנכון.‬
‫להיות אמיץ.‬ ‫-אני מזאבת אותך.‬
‫אבל לאב שרפה אותי לגמרי.‬
‫כן, לאב, שם פרטי. אשתי.‬
‫למה אתה לא אוהב אותי יותר?‬
‫אמו של הילד שלי.‬ ‫-הרגתי את נטלי בשבילך!‬
‫עשיתי כמיטב יכולתי אבל היא הייתה...‬ ‫אני לא אוהב לקרוא לאישה "משוגעת", אבל...‬
‫עשיתי הכול כדי להיות‬ ‫גבר טוב, בעל טוב ואבא טוב.‬
‫אני תמיד עושה כל מה שאני יכול.‬
‫אי אפשר להגיד שיש לי‬ ‫את העבר הרומנטי הכי מרשים אי פעם.‬
‫אבל הלב שלי שוכן במקום הנכון.‬
‫לאב לא הבינה אותי, אבל את הבנת, מריאן.‬
‫היינו אותו דבר,‬
‫היינו חשובים זה לזה בכל רמה.‬
‫הוא שיקר לך.‬ ‫-סליחה, מה?‬
‫ואם הייתי אומרת לך שג'ו הרג את האקס שלך?‬
‫לא, ראיין נשדד.‬
‫את צריכה לברוח. להיעלם.‬
‫ראיין הוא רק ההתחלה של מה שהוא מוכן לעשות.‬
‫עד שלאב הרעילה את הבאר, ואת ברחת.‬
‫אני לא מאשים אותך, מריאן.‬
‫שנינו ידענו מי אשמה פה.‬
‫בגלל לאב, העולם שלי עלה בלהבות, ואני...‬
‫טוב, כמו שכולם קראו‬ ‫ב"ניו יורק מגזין", ב"פיפל"‬
‫וב"ווקס", לאב הרגה אותי.‬
‫למרבה המזל,‬ ‫הכרתי אנשים טובים שישמרו על הנרי.‬
‫נאלצתי לנטוש אותו, לעת עתה.‬
‫הדבר הכי קשה שעשיתי אי פעם.‬
‫האהבה בוחנת אותנו.‬
‫אני נבחנתי יותר מהרוב.‬
‫הפכתי לרוח רפאים.‬
‫בלי בית, בלי שם, והכול בשבילך.‬
‫אני מוכן להודות,‬
‫שכשהלכתי לחפש אותך,‬
‫אמרתי לעצמי שזאת הפעם האחרונה.‬
‫או את...‬
‫או כלום.‬
‫כפי שגבר בעייתי שניכס‬ ‫משוררת קווירית אמר פעם,‬
‫"הלב רוצה את מה שהוא רוצה."‬
‫האהבה בוחרת בנו.‬
‫הדבר היחיד שבשליטתנו‬ ‫הוא הדברים שאנו עושים,‬
‫עד כמה אנחנו מרחיקים לכת.‬
‫בסיפור של טד צ'יאנג,‬ ‫"גיהינום הוא היעדרו של אלוהים",‬
‫ניל פיסק מאבד את אהבת חייו.‬
‫היא הייתה טובה. היא בגן עדן.‬
‫אז הדרך היחידה לחוש שוב את אהבתה,‬
‫היא להגיע גם כן לגן עדן.‬
‫אבל הוא לא בדיוק בחור שמגיע לגן עדן.‬
‫אז הוא חייב למצוא דרך לגאולה.‬
‫סליחה, אבל לא.‬
‫כל הבסיס של הסיפור פשוט שטותי.‬
‫אני לא מסכימה.‬
‫לדעתי היו בו כמה נקודות‬ ‫כמעט מעמיקות, יחסית לסיפור פנטזיה.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-בחייך, זאת בקושי ספרות.‬
‫לא שזה לא צריך להיות בתוכנית הלימודים.‬ ‫אמריקאים כותבים המון ספרים כאלה.‬
‫עם זה אי אפשר להתווכח.‬
‫הקורס נקרא "שוברי המוסכמות‬ ‫של הסיפור הקצר האמריקאי".‬
‫הדיקן בטח חשב יותר על המינגוויי,‬ ‫אבל היי, שכרו אותי לעבודה ברגע האחרון.‬
‫נדיה, אמרת "שטותי".‬
‫נכון, ועוררתי שערורייה.‬
‫תסבירי לאמריקאי למה הכוונה, בבקשה.‬
‫זה זבל, אשפה, לא טוב.‬
‫למרצים יש תכסיסים, כמו זה:‬
‫ספרי לי עוד.‬ ‫-זאת לא גאולה‬
‫אם עושים את זה מסיבות אנוכיות.‬ ‫-אבל זה משנה? אם הוא עושה דברים טובים?‬
‫צ'יאנג לא באמת אומר‬ ‫שהגאולה הכי נעלה היא לעשות טוב.‬
‫הוא אומר שזאת פשוט אהבה.‬
‫רוב התכסיסים שלי הם בעצם תכסיס אחד‬
‫שלמדתי כשביליתי עם בחורה בשם אלי.‬
‫תגרה אותם, ותשחרר אותם.‬ ‫נערים כבר יציגו את שני הצדדים לבד.‬
‫כן, המילה "אהבה"‬ ‫מציינת גם משהו עמוק יותר...‬
‫כן, כמו תרבויות שלמות, דתות, כל הספרות.‬
‫איזו הגזמה.‬ ‫-שני אלה ירצחו אחד את השני‬
‫או שהם יתחתנו עד סוף שנת הלימודים.‬
‫אתה מדבר כמו מישהו שלא חווה אהבה.‬
‫טוב, בסדר, בואו נעשה הפסקה.‬ ‫נשים את זה בצד.‬
‫תקראו את "הלב המסגיר",‬
‫ותהיו מוכנים לדיון על דעתו של פו‬ ‫על מהות האהבה.‬
‫בסדר? זה הכול.‬
‫פרופסור מור.‬ ‫-עוד לא התרגלתי לזה.‬
‫שאלה?‬ ‫-לא.‬
‫אבל כן.‬
‫למה אתה נותן לנו לקרוא דברים כמו טד צ'יאנג‬
‫במקום גברים לבנים קנוניים‬ ‫וגזענים קלות ששותים?‬
‫האנשים שהחליטו מה חשוב טעו.‬
‫אלה שמלמדים על הסופרים האלה‬ ‫הם עצלנים, וזה קורס שלי.‬
‫המעטתי בערכך.‬
‫בגלל המבטא, נכון? מצטער.‬
‫אני טוב בזה.‬ ‫-מה יש לך שם?‬
‫ריס מונטרוס.‬
‫לא שמעו עליו באמריקה?‬
‫פה כולם רוצים שהוא יהיה ראש עיריית לונדון‬ ‫ובסוף יציל את אנגליה מעצמה,‬
‫אבל הרף כל כך נמוך,‬
‫שמספיק להצביע על הצביעות הכי בסיסית‬
‫ואתה כבר ישו במעיל מלחים.‬
‫תקרא. בטח תאהב אותו.‬
‫הבריטים הם האנשים הכי ספרותיים בעולם.‬
‫ממש קוראים פה.‬
‫אני לא מתכוון ל"קונים". מההתחלה עד הסוף.‬
‫ותראו כמה כבוד.‬
‫אולי אין לה מברשת שיער,‬ ‫אבל האם היא מקפלת פינות?‬
‫אם לוס אנג'לס הייתה כור המצרף‬ ‫והפרברים היו הגיהינום,‬
‫יכול להיות שלונדון‬ ‫היא השלב שבו אני מגיע למקום הטוב.‬
‫אני עדיין מתגעגע אלייך, מריאן. מאוד.‬
‫אבל יש לי תחושה שזאת החופשה באירופה‬ ‫שהייתי זקוק לה נואשות.‬
‫חיוני שאשמור על פרופיל נמוך.‬
‫הייתי צריך כסף,‬ ‫אבל מתברר שכיף ללמד, ולונדון לא רעה.‬
‫עיר של אמנות, תאטרון, ספרים.‬
‫ג'ונתן!‬
‫ופה ושם גם איזה דושבג.‬
‫האמריקאי!‬ ‫-הבחור הזה.‬
‫פרופסור הרדינג, שלום.‬ ‫-מלקולם, בבקשה.‬
‫אז מתי תיתן לי להראות לך את העיר באמת?‬
‫אף פעם.‬ ‫-בקרוב.‬
‫איך הדירה?‬ ‫-מקסימה.‬
‫נתקלתי בו אחרי ריאיון העבודה. השעה‬ ‫הייתה שתיים, ויכול להיות שהוא היה שיכור.‬
‫אני ממש אסיר תודה, שוב.‬
‫שיט. נדמה לי שיש לי שעת קבלה.‬
‫כן, לא. לך, לך. תעורר מוחות צעירים וכולי.‬
‫מהנאות התפקיד. ככה אומרים, לי אין מושג.‬
‫בטח.‬
‫נשתה פעם משהו.‬ ‫-אני מעדיף לשתות צבע.‬
‫הקמפוס רחוק מהדירה שלי,‬ ‫אבל בעיר כמו לונדון,‬
‫לא אכפת לי ללכת ברגל.‬
‫אפשר להגיד שככה אני נשאר צעיר.‬
‫אני לא יודע מתי דור Z נהיו מבוגרים,‬ ‫אבל זה מוצא חן בעיניי.‬
‫בשביל זה יש ערים.‬ ‫הן מכריחות אותך לעבוד כדי לעמוד בקצב.‬
‫בדרכים יסודיות מסוימות,‬
‫כל הערים הגדולות דומות.‬
‫היפסטרים בלתי נסבלים‬ ‫הם תופעה עולמית, כנראה,‬
‫בדיוק כמו אנשים מהפריפריה.‬
‫והם מתחילים לשתות מוקדם.‬ ‫הביקור בפאב וסוף השבוע קדושים.‬
‫כשראיתי את השכונה שלי, חשבתי,‬ ‫"אני בסרט של יו גרנט".‬
‫אל תבינו לא נכון,‬ ‫אני לא רוצה רומן בנוטינג היל,‬
‫או ליתר דיוק בדרום קנזינגטון,‬ ‫אבל אי אפשר להכחיש שהאנרגיה פה נחמדה.‬
‫שכונה שקטה. בסדר, ישנונית.‬
‫וזה טוב.‬
‫אפילו מושלם.‬
‫היה לי הרבה זמן לחשוב, מריאן,‬ ‫כשהלכתי ברחובות לונדון.‬
‫כמאמר המשורר,‬ ‫"כאב לב הוא המורה הטוב ביותר, ואם כן,‬
‫"תודה שבזכותך אני נבון."‬
‫אני יכול לומר רק דבר אחד, לעולם לא עוד.‬
‫לא לאהבה.‬
‫לא לאנשים.‬
‫רק ספרים.‬
‫אני מת על הדירה הזאת.‬
‫קסם, מדפי ספרים מובנים,‬
‫אח בכל פינה.‬
‫עם כל הכבוד, לוויליאמסבורג אין סיכוי.‬
‫אבל מה שקורה מחוץ לחלון, מעבר לסמטה,‬
‫מעניין אותי במיוחד.‬
‫אני לא חושב שמלקולם ידע על הנוף‬ ‫כשהוא המליץ לי על הדירה.‬
‫המונח הטכני עבורו הוא "חיית מסיבות".‬
‫ומי זאת?‬
‫החברה שלו?‬
‫איזו מין אישה...? לא. לא.‬
‫אני לא מתעניין.‬
‫בלי אנשים. לא מתעניין.‬
‫כפי שאדם בשם מוני נהג לומר,‬ ‫"לא הקרקס שלי, לא הקופים שלי".‬
‫אני לא רוצה לדעת.‬
‫הדרך הכי טובה לא להתערב בעניינים של אחרים‬ ‫היא לדעת איזה עניינים יש להם.‬
‫היא בעיקר עובדת.‬
‫הוא בעיקר משחק.‬
‫מלקולם למד בכל המקומות הנכונים,‬ ‫כמו אבא שלו וכמו סבא שלו.‬
‫הוא לא יצטרך לעבוד יום אחד בחיים,‬ ‫אבל הוא אוהב להיות אקדמאי.‬
‫ככה הוא מקבל הילה מכובדת שמבטלת את ההנחה‬
‫שדורות של עושר ונישואים בתוך המשפחה‬ ‫גרמו לזה שהוא פשוט לא חכם במיוחד.‬
‫למרבה הצער, שאר המרצים חושבים‬ ‫שהוא לא יותר משק שיער מקסים.‬
‫אם כי על פי השמועה הוא‬ ‫מצוין במיטה ועם כלי...‬
‫יודעים מה? הכיתה שלי בספרייה.‬
‫אני שומע הכול, גם אם אני לא רוצה.‬
‫אבל מה איתה?‬
‫קייט גלווין.‬
‫קייט נותנת מעט מאוד.‬
‫הנוכחות שלה ברשתות שמורה לעבודה בלבד.‬
‫גלריסטית, חובבת אמנות,‬ ‫לא התחתנה מעולם, בתה של גרטה גלווין,‬
‫דוגמנית משוחררת משנות התשעים,‬ ‫שעובדת כסטייליסטית רוחנית באיביזה.‬
‫אם הייתי צריך לנחש,‬ ‫היא ההפך מהאמא ההיפית שלה.‬
‫ממוקדת, שאפתנית,‬ ‫עם מוסר עבודה אמריקאי ביותר.‬
‫כל מה שלמדתי עליהם אומר לי שאני צודק.‬
‫אני לא צריך להכיר אותם.‬
‫מלקולם הלך להשתכר, והיא עדיין עובדת.‬
‫למה היא כל כך ממוקדת?‬
‫טוב, נראה לי שהיא‬ ‫כבר לא קוראת את חדשות האמנות.‬
‫שלום.‬
‫אז מלקולם משאיר אותה לא מסופקת או ש...?‬ ‫לא, אני לא מסתכל.‬
‫למה היקום כל הזמן עושה לי את זה?‬
‫אני לא אתמכר.‬
‫היא לא האישה המתוסכלת מינית הראשונה‬ ‫שראיתי ששכחה לסגור את הווילון.‬
‫אני חוקר כדי ללמוד מה מפעיל אותן,‬ ‫במטרה להימנע מהקרקס.‬
‫שום דבר לא יעמוד ביני‬ ‫לבין החופשה שלי באירופה.‬
‫אבל אני מתגעגע לזה שיש לי מישהי אי שם.‬
‫מישהי שכדאי לצפות בה.‬
‫חידה שכדאי לפתור.‬
‫כמוך.‬
‫אבל הגעגועים אלייך לא יחזירו אותך.‬
‫חשבתי שהמרחק שאעבור ישנה משהו.‬
‫בכל רחבי צרפת. שבועות, חודשים.‬
‫מה שעשיתי בשבילך.‬
‫הלכתי לכל פינת ציירים בפריז.‬
‫ביקרתי בהן שוב ושוב.‬
‫כל הזמן הרגשתי...‬
‫שפשוט פספסתי אותך.‬
‫השבועות חלפו להם.‬
‫לא ויתרתי.‬
‫ידעתי שאני קרוב,‬
‫והגורל תגמל אותי סוף סוף.‬
‫אפשר?‬ ‫-כן, ודאי.‬
‫אני מת על האמנית הזאת.‬
‫יש לך עוד ציורים שלה, או אולי אימייל?‬
‫כן, יש לי אימייל.‬
‫אני אבדוק.‬
‫יכול להיות שייקח לה זמן לחזור אליך.‬ ‫היא מבקרת ביריד אמנות בלונדון.‬
‫יריד אמנות.‬
‫לונדון.‬
‫ידעתי עכשיו איפה את נמצאת.‬
‫- את -‬
‫לך תזדיין, מלקולם.‬
‫אני בטוחה שתאהב את זה, כי אתה נרקיסיסט.‬
‫קייט, תחזרי!‬
‫רואה? ואת חשבת שלנו היו בעיות.‬
‫מעניין... לא.‬
‫אני לא. זה לא מעניין.‬
‫רק שיהיה ברור,‬
‫זה לא נחשב מעקב‬ ‫אם אתה צריך לחזור באותה דרך הביתה.‬
‫הם לא נראים ידידותיים.‬
‫קח לה את התיק!‬
‫זה לא יכול לקרות. אסור לי להתערב.‬
‫תעזוב אותי! הצילו! הצילו!‬
‫פאק. לא הקרקס שלי, לא הקופים שלי.‬ ‫לא הקרקס שלי, לא הקופים שלי.‬
‫תעזוב אותי!‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫בוא נלך!‬
‫את בסדר?‬ ‫-שנאתי את השעון הזה.‬
‫אני מניח שהתשובה היא "כן".‬
‫כדאי שאדווח,‬ ‫למקרה שהם יחזרו ויתקפו תלמידה.‬
‫איזה זין!‬
‫שוטרים זה לא טוב בשבילי.‬
‫אני מצטער, זה פשוט קצת מוזר.‬
‫מה? פשוט תגיד!‬
‫את יכולה לא להזכיר אותי?‬
‫בקושי קיבלתי אשרת עבודה.‬
‫לעזאזל, הייתי חייב, מה?‬
‫הייתי חייב ללכת להציל אותה.‬
‫היא התעקשה להסיע אותי הביתה. לא מביך.‬
‫החלפנו כמה מילות נימוס,‬ ‫והצגתי את עצמי בשם ג'ונתן מור.‬
‫אני עדיין לא יודע‬ ‫אם היא סיפרה עליי לשוטרים.‬
‫מה שקרה הלילה היה קריאת השכמה.‬
‫מעכשיו, לא משנה מה, פרופיל נמוך.‬
‫והכי חשוב, להתרחק משניהם.‬
‫ג'ון-בוי.‬
‫אפשר לקרוא לך ג'ון-בוי?‬
‫כמו חתול שמרגיש שאתה אלרגי ומיד קופץ עליך.‬
‫אלוהים!‬
‫רואים מפה את הדירה שלנו.‬
‫אתה מציצן, ג'ון-בוי?‬
‫אל תעשה ביד על הבחורה שלי,‬ ‫שמעת? על אף אחת מהן.‬
‫כן, עדיין שונא אותו.‬
‫תודה. על קייט.‬
‫פעם היית נקלע לבעיות בלונדון‬
‫רק אם חיפשת אותן.‬
‫עכשיו החארות האלה נמצאים בכל מקום.‬
‫אני חייב לרחם על אנשים כל כך נואשים‬ ‫שהם צריכים לעשות דבר כזה.‬
‫נואשים?‬
‫התכוונת לחלאות מלידה.‬
‫הם מחפשים אנשים כמונו,‬ ‫כי הם יודעים שאף אחד...‬
‫יש לי תחושה שהוא יסביר לי‬ ‫שהעשירים הם הקורבנות האמיתיים פה.‬
‫...שונאים את העשירים.‬
‫אנחנו הקורבנות האמיתיים פה.‬
‫תבין, המשפחה שלי היא בעצם משפחת מלוכה.‬
‫קרובה למלוכה, בכל אופן.‬
‫נדמה לי שהוא ניסה להצטנע כדי להשוויץ.‬
‫אנחנו בנינו את המדינה הזאת,‬ ‫ומה אנחנו מקבלים בתמורה?‬
‫כן, בהחלט ידיים של בנאי.‬
‫אבל די לדבר על האיכרים.‬
‫ידידי היקר אדם פראט‬ ‫פתח לא מזמן את "סנדרי האוס".‬
‫זה מקום אליטיסטי להחריד,‬ ‫כולם לבושים ברמה הרסנית,‬
‫והברמן קוסם.‬
‫תבוא איתנו הלילה.‬
‫לא, אני צריך לקרוא...‬ ‫-לא, לא. זאת לא הייתה שאלה.‬
‫הצלת את החיים של קייט.‬
‫אני מחזיר לך.‬
‫אנחנו יוצאים בעוד חצי שעה.‬
‫ואני ממשיך להצטיין‬ ‫בשמירת מרחק מהאנשים האלה.‬
‫סנדרי האוס של אדם פראט‬ ‫הוא המועדון הכי אקסקלוסיבי בסוהו,‬
‫מקום המסתור של הלונדונים‬ ‫שנהנים מהון ופריבילגיות שלא ייאמנו.‬
‫בלי תמונות, בבקשה.‬
‫לכבוד מה המהומה?‬
‫מל? קייט?‬ ‫-אנחנו פה!‬
‫אלוהים, את נראית מדהים.‬
‫התעוורתי. אני מתה.‬
‫פיבי, ליידי בורהול-בלקסוורת'.‬
‫אני יודע.‬
‫עשיתי תחקיר לפני שהגעתי, כמובן.‬
‫ליידי פיבי, החברה הכי מפורסמת של קייט.‬
‫אריסטוקרטית רעילה,‬
‫בלונדינית במהותה,‬
‫יצאה עם שני קפטנים‬ ‫של קבוצות פרמייר ליג, לא אחד.‬
‫באותו זמן.‬
‫כל טעות וביקור אצל קוסמטיקאית‬ ‫תועדו בצהובונים מאז שהיא הייתה בת 15.‬
‫ועם זאת, היא תמיד עושה רושם‬ ‫של אישה מתוקה ואדיבה.‬
‫הייתכן שזה נכון?‬
‫ומי הקופיף העצוב הזה?‬
‫פיבי, בואי ניכנס לפני שהם יאכלו אותך.‬
‫מקסים.‬ ‫-פיבי!‬
‫וואו, מה את עושה פה?‬
‫אז זה מה שמקבלים‬ ‫תמורת חברות שעולה 25,000 ליש"ט בשנה.‬
‫היפות, המגניבות והמפונקות‬ ‫לובשות פרוות אמיתיות‬
‫כדי לשתות בתאורה ידידותית לאינסטגרם.‬
‫יש פה אפילו ריח של עושר.‬
‫אם הייתה נופלת פה פצצה,‬
‫התל"ג של בריטניה היה יורד בעשרה אחוז,‬ ‫אבל יכול להיות שזה ישתלם.‬
‫ג'ונתן!‬ ‫-הבה נתחיל במשחק.‬
‫את מי מהם אשנא הכי הרבה?‬
‫יקירה, זה ג'ונתן מור. הוא אמריקאי.‬
‫נעים מאוד.‬ ‫-היי.‬
‫בלסינג היא נסיכה ניגרית.‬
‫בלסינג בוסדה.‬
‫מתברר שנסיכות גדלות על העצים בסנדרי האוס.‬
‫היא בהיי טק, אבל כל העסקים שלה‬ ‫נראים יותר כמו תרמיות פירמידה.‬
‫כל זה, וגם סנובית.‬
‫מצטער, לא מצטער על ההפרעה. מכאן.‬
‫יופי, עוד הכרויות.‬
‫מה אתה חושב על אמנות, ג'ון-בוי?‬
‫אני אוהב אמנות.‬
‫אז זה סיימון סו.‬
‫אני בטוח שמחירי השיא שסיימון סו מקבל‬
‫לא קשורים לעובדה שאבא שלו מיליארדר.‬
‫סיימון מטפח בעמל רב תדמית של אמן מיוסר,‬
‫כאילו שקרה לו פעם‬ ‫משהו יותר גרוע מחתך באצבע,‬
‫שנחבש מיד בכסף של אבא.‬
‫סיימון, זה ג'ונתן מור.‬
‫יש לי יותר מדי חברים.‬
‫תחזור כשאחד מהם ימות.‬
‫אאוץ'.‬ ‫-סיימון, מותק,‬
‫אל תהיה מגעיל.‬
‫זאת סופי, אחותו של סיימון.‬
‫סופי סו.‬
‫כל פריט על גופה הוא חלק מעסקת חסות.‬
‫היא כל כך תאבת בצע שזה כמעט מרשים.‬
‫סופי למדה באוקספורד, ואז משפטים בהרווארד,‬ ‫אבל בזמן שלמדה במיקונוס לבחינות הלשכה,‬
‫היא הבינה שקריירה שמבוססת על לייקים‬ ‫ועוקבים מצריכה הרבה פחות קריאה.‬
‫סופי היא משפיענית מחוג הסילון,‬
‫"עבודה" שמהותה היא להצטלם בביקיני‬
‫כדי להעניק השראה לנשים שמנות מהשיכונים.‬
‫אשליות קפיטליסטיות חסרות רחמים.‬
‫זה כמעט סוציופתי.‬
‫מה?‬
‫אני מעריץ שלך, יקירה.‬
‫לך תזדיין ותמות, מלקולם.‬ ‫-גם הם לא אוהבים אחד את השני.‬
‫שמחתי להכיר אותך...‬
‫ג'ונתן. גם אני שמח להכיר את שניכם.‬
‫אתה אמריקאי, נכון?‬ ‫-תיזהרי.‬
‫לכולם שם יש נשק.‬
‫הלוואי.‬
‫עובדות על מלקולם.‬
‫הוא שותה כמו דג, הוא אוהב לשמוע את עצמו,‬ ‫יש לו הרבה חברים וכולם נוראים.‬
‫יש עוד כמה מתמודדים‬ ‫בתחרות הדושבגים של לונדון.‬
‫רואלד ווקר ברטון,‬
‫הידוע בעיקר בזכות היאכטות, הסטוצים‬ ‫ו"אוסף הסכינים המטריד שלו".‬
‫ג'מה גרהם-גרין הצליחה להעליב‬ ‫אמריקאים, טרנס, עניים ויהודים‬
‫במשפט אחד, תוך כדי שתיית "פטרון".‬
‫קוני משהו.‬ ‫רק אמרו לי שהוא מטורף ושיש לו סוסים.‬
‫אני לא יודע אם יש פה מישהו‬ ‫שמחבב מישהו אחר.‬
‫כולם פה כל כך עשירים,‬ ‫כאילו שהחברות במועדון היא חובה.‬
‫אני כבר חוזר עם החטיפים.‬
‫מלקולם הלך לקנות סמים, אז יש לי רגע לנשום.‬
‫ג'ונתן?‬ ‫-או שלא.‬
‫המפלצת המגוחכת הזאת היא אדם, החבר שלי.‬
‫יש לו פוטנציאל לנישואים,‬ ‫אבל טרם התקבלה הכרעה.‬
‫אל תדאגי, אני אשחד את המושבעים.‬
‫אמריקאי.‬
‫בוא נראה אם אתה יכול להתחרות בבריטים.‬
‫אדם פראט, הבעלים של סנדרי האוס.‬
‫המועדון נבנה מהכסף של אבא,‬
‫על ידי ילד עשיר שלא מבין מהי עבודה אמיתית,‬
‫במטרה להרשים ילדי עשירים אחרים‬ ‫עם סיפור כמו שלו.‬
‫ג'ונתן מור מלמד ספרות עם מל, והוא אמריקאי!‬
‫מור. מאיפה המשפחה שלך?‬
‫מהרבה מקומות.‬
‫אהבתי את הקטע של בגדים מהכלבו.‬
‫אז באיזה קריפטו אתה?‬ ‫-דינג-דונג, יש לנו מנצח.‬
‫לא, רגע, תן לי לנחש.‬
‫לא, זה עומד להפוך להתערבות.‬
‫בפעם שעברה הפסדת דירה במרקש‬ ‫כי התערבת על מידת נעליים.‬
‫בוא נתערבב קצת, מותק.‬
‫אני צריך להתערבב, אבל אני אחזור, ג'ונתן.‬
‫אני מתגעגע לחיתוך הדיבור של בני ארצי.‬
‫אל תמהר. אני יכול לחמוק מפה עכשיו?‬
‫פאק.‬ ‫-אני אקח אותך בעוד חמש דקות.‬
‫אין סיכוי לתפוס פה מונית. קח.‬
‫שתה משהו.‬
‫באופן בלתי נמנע, כעבור שעה‬
‫שתיתי בפינה וחיכיתי למלקולם.‬
‫מה כבר יכול להיות כל כך מצחיק?‬
‫ריס מונטרוס.‬
‫כולם רצו שהוא ירוץ לראשות עיריית לונדון.‬
‫מה הוא עושה פה?‬
‫ספר טוב.‬ ‫-אוי, לא. אני נשמע שיכור.‬
‫אז אתה החדש.‬
‫מל מאמץ אתכם בלי הפסקה,‬ ‫עוד מאז שהיינו סטודנטים.‬
‫נכון, אוקספורד. הם למדו שם ביחד.‬
‫הספר מספר כיצד הוא נולד בעוני,‬
‫גודל על ידי אם חד הורית בלתי יציבה,‬ ‫אני מזדהה איתו במידה שלא נוחה לי,‬
‫והחיים שלו היו נוראים,‬ ‫ואז הוא גילה שהוא בן של דוכס,‬
‫התנקה, למד באוקספורד,‬
‫והפך לסופר שכתב את אחד מספרי הזיכרונות‬ ‫הטובים שקראתי, למען האמת.‬
‫חתיכת דבר.‬
‫אתה לא מספר את סיפור חייך הבזוי‬ ‫במשך 30 שנה, ואז אתה כותב אותו,‬
‫ופתאום מיליונים יודעים‬ ‫כל דבר מביש שקרה לך.‬
‫אם זה משנה, לא חשבתי שהספר בזוי.‬
‫אז גם לך הייתה ילדות מחורבנת?‬
‫הבנתי.‬
‫ילדות ממש מחורבנת.‬
‫נעים להכיר, אחי לנשק.‬
‫הקטע בלהתעשר כשאין לך כסף,‬
‫אתה אף פעם לא מרגיש שיש לך כסף.‬
‫ואלה שתמיד היה להם כסף...‬ ‫-מין אחר.‬
‫בדיוק.‬
‫אני דווקא לא שונא אותו, עדיין.‬
‫הם רוקדים בזמן שהעולם בוער.‬
‫הם בקושי שמים לב שהוא בוער.‬
‫למה להם?‬
‫מזג האוויר אצלם בסדר גמור.‬
‫השיחה האמיתית הראשונה שלי הערב.‬
‫ומצד שני, אני טס לברלין‬ ‫כדי להופיע בתוכנית בוקר‬
‫ולא לגלות להם אם ארוץ לראשות העירייה.‬
‫אני אצביע בעדך.‬
‫נתראה, ג'ונתן.‬
‫ואני שוב לבד בגוב הדושבגים.‬
‫טוב, חיכיתי למלקולם מספיק. הגיע הזמן ללכת.‬
‫טוב, אני יותר שיכור ממה שחשבתי.‬
‫ג'ונתן, תשתה!‬
‫אתה חייב.‬ ‫-תעזבי אותי.‬
‫אוי, לא. מה זה היה?‬
‫אבסינת, מותק.‬
‫תכף הטפט יתחיל לדבר איתך.‬
‫ספר לנו, ג'ונתן...‬ ‫-למה אתה פה?‬
‫שיט.‬ ‫-הרגת מישהו?‬
‫אני תמיד יודעת.‬
‫בת דודה שלי הרגה מישהו. בטעות, כמובן.‬
‫הוא היה סתם חסר בית. אלוהים,‬ ‫אם זה היה קורה עכשיו היו מבטלים אותה.‬
‫תסלחו לי.‬ ‫-או שנפגעת ממישהי?‬
‫נפגעת מאישה? זה מה שקרה?‬
‫היא שברה לך את הלב?‬
‫האם שברת את לבי, מריאן?‬
‫כשהגעתי בעקבותייך ליריד האמנות‬ ‫בלונדון, הרגשתי אותך, מריאן.‬
‫השתנית.‬ ‫הספרנית המכופתרת ממדרה לינדה נעלמה.‬
‫אבל זאת היית את.‬
‫תזכורת לעצמי, לא לשתות יותר אבסינת לעולם.‬
‫אז למה ג'ון-בוי כל כך אומלל?‬
‫הליצן הנפוח שקורא לי ג'ון-בוי.‬
‫כולם חושבים שזה בגלל אהבה.‬
‫אז אתה שחררת אותה,‬
‫או שהיא ברחה ממך?‬ ‫-מה זה משנה?‬
‫טסתי אחרי מישהי לפריז.‬
‫העיר הכי רומנטית בעולם.‬
‫ואז היא שברה לי את הלב.‬
‫אז היא לא הייתה האחת.‬ ‫-היינו מושלמים ביחד.‬
‫אשתי לשעבר סיפרה לה דברים עליי.‬
‫הנה, זה העול של העשור שלנו.‬
‫נשים מאמינות לנשים,‬
‫כאילו שהן לא משקרות, בוגדות ומזדיינות.‬
‫הן עושות את זה יותר מאיתנו.‬ ‫-היא לא הייתה כזאת.‬
‫אני אגיד לך משהו, כחבר.‬
‫אתה מביך את עצמך,‬
‫יושב פה מאוהב באיזו זונה שלא שמה עליך זין.‬
‫היא רוכבת על הזין הבא‬ ‫ברגעים אלה ממש, אז תעבור הלאה.‬
‫תזיין את הכאב. יש מספיק זונות בסוהו.‬
‫אם הייתי מסוגל לזוז, הייתי רוצח אותו.‬
‫מותק, אתה צריך עוד אבסינת.‬
‫לא, לא, את תשמידי אותו.‬
‫בלעדייך, שום דבר לא משנה גם ככה.‬
‫לא טוב.‬
‫הוא אמר לך? הוא קרוב למלוכה.‬ ‫-מה קורה פה?‬
‫איך הגעתי הנה?‬
‫על מה היא מדברת?‬
‫...יצא עם שתי האחיות מידלטון.‬ ‫מלקולם הוא שקרן.‬
‫תסלח לי.‬
‫תעצרו, אני רוצה לרדת.‬
‫היא בוכה בגללי? מה עשיתי?‬
‫אני בגיהינום. איפה הטלפון שלי?‬
‫פאק.‬ ‫-צריך להחזיר אותו הביתה.‬
‫טוב, לפחות הגעתי הביתה.‬
‫את רואה מה הניסיון‬ ‫לשכוח אותך עשה לי, מריאן?‬
‫של מי המעיל?‬
‫לאט, לאט.‬
‫צריך להחזיר אותו הביתה.‬
‫ספה, ספה, ספה.‬
‫מלקולם לקח אותי הביתה.‬
‫אני צריך להודות לו?‬
‫לא, אולי אם אהיה גס רוח,‬ ‫שונא הנשים המסומם יעזוב אותי בשקט.‬
‫יום חדש. בלי טירוף.‬
‫בחזרה לשקט.‬
‫מלקולם.‬
‫התכוונת לחלאות מלידה.‬
‫יושב פה מאוהב באיזו זונה.‬
‫רגע, יכול להיות שאני...?‬
‫ברחתי מכל זה.‬
‫רציתי לא לגעת יותר בסכינים מגואלות בדם.‬
‫הוא אמר עלייך דברים נוראים.‬
‫כעסתי בשמך.‬
‫איכשהו, זה רק יותר גרוע.‬
‫מלקולם לא יצייץ יותר שהוא טס לברמודה.‬
‫מה...?‬
‫איפה הייתי שם אצבע?‬
‫היא כבר דיווחה שהוא נעדר?‬
‫לא, הם בטח באו לגבות עדות בקשר לשוד.‬
‫היא מספרת להם עליי.‬
‫בעוד שנייה הם ידפקו על הדלת,‬ ‫וימצאו שטיח חשוד בגודל של אדם.‬
‫אני יכול כמובן להיתקל בהם בדרך החוצה,‬ ‫כשאני מחזיק שטיח בגודל אדם.‬
‫תוכנית חדשה, צריך להזדרז.‬
‫פאק, הוא כבד.‬
‫זין על השטיח המזדיין הזה.‬
‫זין על החיים שלי.‬
‫הפרופסור לספרות קלאסית אמר שאוכל‬ ‫להשתמש במכונית שלו במקרה חירום.‬
‫בסדר.‬
‫יש לי עד השקיעה לחשוב מה לעשות איתו,‬
‫ולהתכונן לנהיגה בצד הלא נכון של הכביש.‬
‫זה מה שראית כשהסתכלת עליי, מריאן?‬
‫לא רציתי שתצדקי.‬ ‫-סליחה.‬
‫מריאן!‬
‫עכשיו אפשר בבקשה לדבר?‬
‫תפסיקי.‬
‫אני לא אפגע בך.‬ ‫-אתה צודק, זה לא יקרה.‬
‫אני אשתמש בסכין.‬
‫אני מצטער.‬
‫חשבתי שתשמחי לראות אותי.‬
‫חשבתי שאת אוהבת אותי.‬
‫אהבתי אותך.‬
‫אז עכשיו אני פה.‬
‫ואני יודע שקרו הרבה דברים...‬ ‫-לא.‬
‫לא.‬
‫ג'ולייט בפריז.‬
‫עם חברה.‬
‫היא מצפה שאחזור מחר הביתה.‬
‫אני אוכל לחזור הביתה לבת שלי?‬
‫למה את שואלת שאלה כזאת?‬
‫הרגת את ראיין!‬
‫הוא לקח את הבת שלך!‬
‫ואשתך?‬
‫אם אתה עומד פה, אז לאב לא הרגה אותך.‬
‫אתה הרגת אותה, נכון?‬
‫תגיד לי שלא היו עוד.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫אתה מתנהג כאילו שזה לא אתה.‬
‫כאילו שאתה איש טוב שעשה דבר רע.‬
‫אתה רוצח, ג'ו.‬
‫את טועה לגביי.‬
‫הלוואי. הלוואי שהייתי טועה, אבל...‬
‫יודעת מה? אני אוכיח לך.‬
‫היי שלום, מריאן.‬
‫הסתכלת עליי בכזה פחד...‬
‫לא יכולתי לסבול את זה.‬
‫נתתי לך ללכת כדי להוכיח לך שאני לא כזה.‬
‫שלעולם לא אפגע בך.‬
‫אני בסך הכול גר בארץ נוכרייה,‬ ‫שמחפש מקום מרוחק כדי להיפטר ממלקולם.‬
‫- מנסרה ונגרייה -‬
‫מנסרה נשמעת כמו מקום מבטיח.‬ ‫נקווה שהיא סגורה.‬
‫אם יתפסו אותי עם הרברבן הזה,‬ ‫זה יהיה צדק פואטי.‬
‫למרבה המזל, יש כאן רבים מכלי‬ ‫העבודה הנפוצים שאפשר למצוא בארה"ב.‬
‫כן, שמתי כסף על פאטנם.‬
‫אני חותך לפאב למחצית השנייה.‬
‫- פאטנם כדורגל -‬
‫- פאטנם נגד פילרטון -‬
‫עושה רושם שיש לי בשביל זה חצי משחק "סוקר".‬
‫כן, אני יודע שפה זה נקרא כדורגל.‬
‫עגיל בנוסח הנסיך אלברט.‬ ‫הוא לא צחק כשהוא אמר שהוא קרוב למלוכה.‬
‫חשבתי שהשארתי את זה מאחוריי,‬ ‫את מטחנות הבשר והתנורים.‬
‫שער!‬
‫- אקונומיקה -‬
‫נסיעה ברחבי לונדון רבתי‬ ‫כדי להטמין חלקי גופות בצינורות ביוב‬
‫ובנהר התמזה לא הייתה הדרך‬ ‫שבה תכננתי לראות את כל האתרים.‬
‫לג'ונתן כבר לא ילך יותר טוב.‬
‫לא שתכננתי להפוך לג'ונתן‬
‫אחרי שנתתי לך ללכת.‬
‫התוכנית היחידה שלי הייתה‬ ‫להטביע את כאב הלב באלכוהול ולעוף מלונדון.‬
‫ג'ו קווין גולדברג.‬
‫חשבתי שתהיה יותר... לא יודע,‬
‫מת?‬
‫אבל אז העבר שלי הגיע אליי.‬
‫אליוט טננברג.‬
‫אתה מכיר את המעסיק שלי,‬ ‫ריי קווין, חמך לשעבר.‬
‫באת כדי לקחת אותי בחזרה?‬
‫לא, להרוג אותך.‬
‫תודה.‬
‫כן, יום ארוך.‬
‫ואז אליוט הפתיע אותי.‬
‫למען האמת...‬
‫נמאס לי.‬
‫ואני רוצה...‬
‫לסיים עם זה, אתה מבין?‬
‫לא לפגוע יותר באף אחד.‬
‫אפילו לא בך.‬
‫אבל זה יהיה מסובך.‬
‫באיזה מובן?‬ ‫-זה יעלה יותר ממה שריי משלם.‬
‫למשל, כל הכסף שהיה ללאב בחשבון ההוא.‬
‫אולי לא ידעת שהיה לה אותו.‬
‫אולי זה היה צירוף מקרים שהחשבון רוקן‬
‫באותו יום שבו הפכת לפשטידה.‬
‫אז אתה סוחט אותי?‬
‫דרך לא כל כך יפה‬ ‫לתאר את זה שאני מציע לעזור לך.‬
‫זה בשבילך.‬
‫אתה נראה כמו ג'ונתן.‬
‫הוא בסדר. תואר מקולומביה,‬ ‫דירוג אשראי טוב, אשרת עבודה.‬
‫תוכל לעבוד במה שתרצה.‬
‫העיקר שתוריד פרופיל ולא תסתבך בשום דבר.‬
‫פשוט תיעלם.‬
‫תהיה ג'ונתן.‬
‫אני אראה לריי שאתה מת,‬ ‫ואז אזדיין לי אל השקיעה.‬
‫ג'ונתן יכול להיות גם ההזדמנות שלך‬ ‫לבצע בחירות אחרות.‬
‫עוד משהו. הבחורה שעקבת אחריה, מריאן בלמי?‬
‫היא יודעת שאתה חי.‬
‫אז תקשיב.‬
‫היא תהיה על הרכבת של שמונה לפריז.‬
‫אלא אם כן תעצור אותה.‬ ‫-כרגע אמרת שזאת...‬
‫ההזדמנות שלי לבחור בדרך חדשה.‬
‫שנינו רוצים שאף אחד לא ייפגע.‬
‫כן.‬
‫אז...‬
‫לך לשם, תטפל בזה,‬ ‫ותצא משם בתור ג'ונתן מור.‬
‫תשלח לי הודעה כשתסיים.‬
‫ואז הייתי לבד בעיר זרה.‬
‫רק אני והלב השבור שלי.‬
‫אני לא יודע על מה חשבתי‬ ‫כשהרגתי את מלקולם. הכול שחור.‬
‫אני יודע רק שנכשלתי.‬
‫את צדקת, מריאן.‬
‫היי. נדמה לי שהמעיל הזה של אדם פראט.‬
‫בטח, אני אתן לו אותו.‬ ‫-כן. תודה.‬
‫היי. כבר חזרת מברלין.‬
‫אתה באירופה, ג'ונתן.‬
‫אתה יכול להגיע לכל מקום תוך שלוש שעות.‬
‫איך נגמר הלילה?‬
‫הם חיות מסיבות.‬
‫דברים נוטים לצאת משליטה.‬
‫אל תרד על עצמך אם פישלת או משהו.‬
‫היום שבו החלטת לנסות להתקבל לאוקספורד,‬
‫אמרת שנולדת בו מחדש.‬
‫רוב האנשים קוראים לחלק הזה‬
‫"החלק שבו אמא מתה‬ ‫בזמן שישבתי בכלא בגלל קטטה בבר."‬
‫כמו שכתבת, "שברון לב‬ ‫הוא תמיד הזרז לנתיב חדש".‬
‫וזה הנתיב החדש שלך?‬
‫הוא היה אמור להיות.‬
‫למען האמת, זה מה שאני צריך.‬
‫אבל פישלת.‬
‫כן, מאוד.‬
‫יעזור לך אם תדע שהחלק הזה בספר הוא שקר?‬
‫חוויתי את ההתגלות הזאת בכלא‬ ‫שלוש פעמים שונות.‬
‫בכל פעם הסתובבתי בחזרה,‬ ‫מישהו העליב אותי, ושוב הרבצתי לאנשים.‬
‫להגנתי, אם הייתי כותב את זה‬ ‫כמו שזה היה, זה היה משעמם להחריד.‬
‫יש לי תחושה לגביך.‬
‫איזו?‬
‫צחוק בצד,‬
‫אני מנחש שהחיים שלך היו גיהינום של ממש.‬
‫מהסוג שלא כולם מצליחים לעבור.‬
‫אני קרוב?‬
‫כן.‬ ‫-אז הנזק שנגרם לך די עמוק.‬
‫ועל כן אתה מסוגל לגרום נזק של ממש.‬
‫יש לי תחושה‬ ‫שאני אמור לרצות להתגונן, אבל...‬
‫אני לא.‬
‫מי אני שאשפוט אותך?‬
‫בסדר, אז מה עכשיו?‬
‫אי אפשר למחוק שום דבר,‬ ‫אז מה שאני מנסה זה לעשות‬
‫קצת טוב במובן כלשהו,‬
‫וזה כולל להגן על האנשים שאני אוהב‬
‫ולעשות משהו בשביל לונדון.‬
‫אז אתה מאמין שיש דבר כזה?‬
‫גאולה?‬
‫אני חושב שכן.‬
‫כל עוד אתה מתחייב לא לברוח מעצמך.‬
‫להתמודד עם הכול, לא משנה מה.‬
‫קל, נכון?‬
‫אתה חושב שאני מדבר שטויות.‬ ‫-אני חושב שאתה סופר.‬
‫אתה מתכוון לשבת פה ולחשוב על הפשלה שלך?‬
‫תקבל הכול, ג'ונתן.‬
‫ההנגאובר יהיה יותר קל.‬
‫נשמע מצוין.‬
‫אבל עשיתי דברים‬ ‫שאני לא יודע אם אוכל לקבל אי פעם.‬
‫הנוסעים לניס, קאן ומרסיי,‬
‫אנא זכרו לנסוע באחד מהקרונות האחוריים.‬
‫תודה.‬
‫סליחה.‬
‫אני אעזור לך.‬ ‫-תודה.‬
‫- ליידי פיבי חושפת יותר מחיוך -‬
‫חשבת שמישהו כייס אותך,‬ ‫אבל למעשה הצלתי אותך.‬
‫דאגתי שתעלי לרכבת.‬
‫נתתי לך ללכת.‬
‫כדי להוכיח לך שאני לא מה שחשבת.‬
‫אני לא רוצח.‬
‫- ג'ו:‬ ‫זהו. -‬
‫כדי לנסות שזה יהיה נכון.‬
‫אבל זה לא היה נכון, וכמובן...‬
‫יופי. מושלם. אתה.‬
‫אתה מופתע שאני יודעת לקרוא?‬ ‫למה אתה נועץ בהם מבטים?‬
‫מעניין אותי מה את אוהבת.‬ ‫-הם בשביל העבודה.‬
‫תרגיש חופשי להסיק‬ ‫שאני אוהבת אמנות, מר הולמס.‬
‫הלכת מסנדרי האוס עם מלקולם באותו לילה, לא?‬
‫ראית אותו היום במקרה? הוא לא היה במשרד.‬
‫לא, לא ראיתי אותו. תודי לו בשמי, בבקשה,‬
‫על זה שהוא עזר לי להגיע לדירה. הייתי...‬ ‫-גמור. כן, כולנו ראינו.‬
‫הוא בטח כותב שירה בבית בסארי.‬
‫את לא אוהבת שירה. בסדר, רשמתי לי.‬
‫בעצם רציתי לשאול אותך משהו חשוב.‬
‫זה לא יכול להיות טוב.‬ ‫-בוא היום לארוחת ערב.‬
‫מה?‬ ‫-ערב קטן לכבוד סיימון.‬
‫אני לא יכול, אני צריך לבדוק עבודות.‬
‫אלוהים, אמריקאים והפטיש שלכם לעבודה.‬
‫אתה באנגליה. אנחנו אוכלים פה ארוחות ערב.‬
‫פיבי התעקשה שאזמין אותך.‬
‫אני לא יודעת מה אמרת לה,‬ ‫אבל יש לה אובססיה אליך.‬
‫גם אני לא יודע, אבל...‬
‫היי! לאן נעלמת?‬
‫זומנת, אז...‬
‫אמריקאים לא כל כך מסתדרים גם עם זימונים.‬
‫בסדר. תבוא, בבקשה, לארוחת הערב.‬
‫אוי, אלוהים. תקשיב, באמון צריך לזכות.‬
‫וכשמדובר באנשים אקראיים‬ ‫שמסתובבים סביב החברים שלי,‬
‫אולי אתה באמת לא רוצה כלום,‬ ‫אבל אני לא אעמיד פנים שזה לא חשוד.‬
‫ולא רק שלא אכפת לי אם תחשוב שאני כלבה,‬
‫אני ממש מעדיפה את זה.‬
‫אני מבועת או מתרשם?‬
‫אז תגיד כן, אחרת פיבי תבכה,‬
‫ואני אדאג שהיא תבכה מול הצלמים,‬
‫וכל לונדון תכיר אותך‬
‫ותשמיץ אותך.‬ ‫-שח-מט.‬
‫אז אני אשמח לבוא.‬ ‫-תשמח? איזו הסלמה מהירה.‬
‫והחזרתי לך.‬
‫על זה שהצלת אותי.‬
‫אמרתי למשטרה שלא ראיתי את מי שהציל אותי,‬
‫אבל שהייתה לי תחושה שהאשרה שלו בסדר גמור.‬
‫אין בעד מה.‬
‫פרופסור מור, נפלא שאתה שוב איתנו.‬
‫האירוע הפרטי מתקיים בחדר "פריז".‬
‫תיכנס ותתנהג רגיל, כדי שלא תהיה‬ ‫"הבחור שיצא איתנו פעם אחת",‬
‫ואז הם יבינו שזה הלילה שבו מלקולם נעלם.‬
‫- אוונס -‬
‫"אוונס"? שמעתי על זה.‬
‫זאת אפליקציית צ'ט מאובטחת‬ ‫שמוחקת את כל מה שאומרים.‬
‫איך היא הגיעה לטלפון שלי?‬
‫"שלום לך"? מי זה?‬
‫"הפתעת אותי כשטיפלת ככה במלקולם."‬
‫מה...?‬
‫"כשהשארתי אותו על השולחן שלך,‬
‫"חשבתי שאתה תואשם בחטאיי."‬
‫לא עשיתי את זה.‬
‫"אתה לא מי שחשבתי שאתה.‬
‫"מי אתה?"‬
‫מי אני?‬
‫מי אתה?‬
‫מישהו...‬
‫מור. מאיפה המשפחה שלך?‬
‫אחד מהם...‬ ‫-ומי הקופיף העצוב הזה?‬
‫הרג את מלקולם...‬ ‫-תחזור כשאחד מהם ימות.‬
‫תמות, מלקולם.‬ ‫-ותכנן להפיל את זה עליי.‬
‫הרגת מישהו?‬ ‫-אתה הבעיה של עצמך.‬
‫ועכשיו...‬ ‫-למה אתה פה?‬
‫הוא שולח לי הודעות.‬
‫מי אתה?‬
‫ומה הצעד הבא שלך?‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬