‫בפרקים הקודמים:‬ ‫-ג'ונתן.‬
‫ג'ונתן מור.‬ ‫-ג'ונתן!‬
‫האמריקאי.‬
‫לא נראה לי שמלקולם ידע איזה נוף יש בדירה.‬
‫קייט גלווין.‬
‫גלריסטית, חובבת אמנות,‬ ‫לא נשואה, ממוקדת, שאפתנית.‬
‫כדאי שאדווח על זה.‬ ‫-אולי אל תזכירי אותי.‬
‫הצלת את קייט.‬
‫אני מחזיר לך.‬
‫חברי הטוב אדם פראט‬ ‫פתח לאחרונה את סנדרי האוס.‬
‫בוא איתנו הערב.‬ ‫-פאק, אני בגיהינום.‬
‫צריך לקחת אותו הביתה.‬
‫מלקולם. רגע, אני...?‬
‫"כשהשארתי את מלקולם על השולחן שלך,‬ ‫חשבתי שתכפר על חטאיי."‬
‫זה לא אני. אחד מהם...‬ ‫-לך תזדיין ותמות, מלקולם.‬
‫...הרג את מלקולם.‬
‫ותכנן להפיל את זה עליי.‬ ‫-נעים מאוד, אחי לנשק.‬
‫מי אתה?‬
‫אחד מכם.‬
‫אחד מכם שלח לי את ההודעות האלה.‬
‫אחד מכם מתבונן בי.‬
‫אחד מכם הרג את מלקולם,‬ ‫השאיר אותו על השולחן שלי,‬
‫ועכשיו מנסה להפליל אותי ברצח.‬
‫ברור לך שהעלמתי את הגופה שלו.‬
‫אולי לא כמו מישהו שלא עשה את זה מעולם.‬
‫למרבה הצער, זה הפך אותי‬ ‫למעניין מאוד מבחינתך.‬
‫אז מי מכם זה היה?‬
‫אתה בסדר, ג'ונתן? אתה נראה חולה.‬
‫לא, אני בסדר.‬
‫מה אמרת?‬
‫ג'ונתן אמר שהסיפור שלך מרתק,‬ ‫אבל הגיע הזמן להרים כוסית.‬
‫אם לא אתה אז אני.‬
‫אם תגנוב את אור הזרקורים שלי...‬
‫אני ארצח אותך.‬
‫לחיי סיימון והפתיחה הגדולה בכל הזמנים.‬ ‫הלילה הזה לכבודך.‬
‫לחיי סיימון.‬ ‫-לחיי סיימון!‬
‫הידד.‬ ‫-לחיים.‬
‫לחיים.‬ ‫-לחיים.‬
‫אני רוצה את החופשה‬ ‫הקטנה שלי באירופה בחזרה.‬
‫מה זה?‬
‫"נוכחותך מתבקשת בלילה שכדאי למות למענו."‬
‫חוג של חשודים מיוחסים,‬
‫ניסיון הפללה והזמנה מסתורית‬ ‫שמזכירה תעלומת רצח בריטית.‬
‫שיט.‬
‫אני בתעלומת "מי עשה את זה",‬ ‫הצורה הספרותית הנחותה מכולן.‬
‫- את -‬
‫אני אולי פרנואיד,‬ ‫אבל הצלחת להחביא גופה בדירה שלי.‬
‫אולי זה לא כל מה ששתלת.‬
‫יש לך משהו חדש להגיד?‬
‫ההודעה ב"אוונס", כמובן.‬
‫אין אפשרות איתור,‬ ‫ההודעות נעלמות אחרי הקריאה.‬
‫האפליקציה האהובה על האליטות והפרנואידים.‬
‫מתי התקנת אותה בטלפון שלי? מתישהו...‬
‫משקאות!‬
‫..בחור השחור שהוא הלילה המדובר, היית שם.‬
‫לאט, לאט, ג'ון.‬
‫בגלל זה אני לא שותה.‬
‫- גלריית קלות'ו -‬
‫מה זה? התערוכה של סיימון?‬
‫אני חייב לחפש כל דבר בגוגל?‬
‫"גלריית קלות'ו".‬
‫כן. התערוכה של סיימון סו נפתחת הערב.‬
‫מיקום יוקרתי ואליטיסטי, יש.‬ ‫הגלריסטית קייט גלווין.‬
‫- קייט גלווין -‬
‫את רצחת את החבר המחורבן שלך,‬
‫השארת אותו על השולחן שלי,‬ ‫ועכשיו את מענה אותי?‬
‫בדקתי במשרד שלך, אתה לא פה.‬
‫אני עמוסה בהכנות לפתיחה, מאל.‬ ‫אתה יכול לסמס לי?‬
‫לא תזיק לי קצת עזרה.‬
‫נשמע שהיא ממש כועסת על הבחור שמת,‬
‫מה שמרמז על כך שהיא לא יודעת שהוא מת.‬
‫ויכול להיות שזאת הצגה, כי היא רוצחת חכמה.‬
‫יופי, אני אוכל לבצע‬ ‫הכרות מחודשת עם הז'אנר השנוא עליי.‬
‫מוני אהב תעלומות רצח. אני תמיד חשבתי‬ ‫שאלה חידות תפזורת למבוגרים.‬
‫מקיפים את הרמזים ומנצחים במשחק.‬ ‫לא בדיוק אמנות.‬
‫"הגופה בחדר הספרייה" ו"רצח במעון הכומר".‬
‫אנחנו נלמד אותם?‬ ‫-לא, לא, זה פרויקט אישי שלי.‬
‫אוי, חבל. אני מתה על תעלומות מי-עשה-את-זה.‬
‫את לא חושבת שזה סגנון קצת נוסחתי?‬
‫אוי, אתה אחד מהם. עצוב.‬
‫אאוץ'. אבל אני צריך אותה.‬
‫מה אני מפספס?‬
‫זאת באמת נוסחה, אבל היא כיפית.‬
‫היא מפתה אותך, ומסתירה‬ ‫את הביקורת החברתית מתחת לחידה.‬
‫אני חושבת שהבעיה שלך‬ ‫היא שתעלומות באמת מבדרות.‬
‫למה שזאת תהיה בעיה?‬
‫כי מי לא חייב להיות מבדר?‬
‫גברים לבנים גאונים. כן?‬
‫באמת, שעמום הפך‬ ‫לסוג של סמן של אמנות גבוהה,‬
‫אבל אם אדם רגיל רוצה לפרסם,‬ ‫הוא חייב להיות מרתק,‬
‫ולכן אגתה כריסטי היא הסופרת‬ ‫הכי נמכרת אי פעם.‬
‫ו-99 אחוז מהאנשים‬ ‫לא סיימו את "אינפיניט ג'סט".‬
‫אני סיימתי.‬ ‫-חודש מחיי‬
‫שכבר לא אקבל בחזרה.‬ ‫-דור Z ברמה קטלנית.‬
‫אז אני סנוב?‬
‫טיפה פטריארכלי.‬
‫אז מה הפרויקט?‬ ‫-אני עדיין מנסה להתמקד.‬
‫אני צריך להבין איך הספרים האלה עובדים.‬
‫מה, סימני ההיכר?‬
‫אני יכולה לספר לך.‬
‫בת ה-19 היהירה הזאת‬ ‫היא מלאך שנשלח לעזור לי.‬
‫בבקשה.‬ ‫-טוב,‬
‫אני צריכה לתת למישהו שיעור פרטי‬ ‫ברוסית מדוברת בעוד שש דקות.‬
‫רוסית?‬ ‫-כן. תוכל למצוא אותי‬
‫בימי השבוע מטיילת עם להקת כלבים‬ ‫בהייד פארק.‬
‫נדיה, מתי את ישנה?‬
‫שינה זה לעשירים.‬ ‫טוב, זה הקטע של דיים אגתה.‬
‫דבר ראשון, אין צירופי מקרים.‬
‫דבר שני, כל המניעים מצטמצמים‬ ‫בסופו של דבר לסקס, כסף או נקמה.‬
‫ודבר שלישי, החשוד הראשון‬ ‫הוא בדרך כלל הקורבן השני.‬
‫לא, לא, חשבתי על רצח אלים אחד‬ ‫וניסיון הפללה.‬
‫אז השאלה היא למה הקורבן נרצח.‬
‫מישהו רצה אותו מת מספיק‬ ‫בשביל לתכנן ולנקוט אלימות.‬
‫לדעתי, הפללה זה כיוון קצת יומרני,‬ ‫אבל אם עושים את זה כמו שצריך?‬
‫מוש-לם.‬
‫זה בקיצור.‬
‫אם הספר שלך יהיה רב מכר,‬ ‫אני אקבל עשרה אחוז.‬
‫עשינו עסק.‬
‫יופי. ביי.‬ ‫-תודה, נדיה.‬
‫"אין צירופי מקרים."‬
‫ג'ו קווין-גולדברג.‬
‫אליוט, חתיכת בן זונה.‬
‫כמה נוח שמישהו מטעם משפחת קווין זורק אותי‬
‫באמצע תעלומת רצח.‬
‫אתה נראה כמו ג'ונתן.‬
‫הסכמנו שלא תתקשר אליי יותר.‬
‫זה היה לפני שטמנת לי מלכודת.‬ ‫-שוב?‬
‫הסמסים.‬
‫מלקולם הרדינג.‬
‫נו?‬ ‫-אין לך מושג איזו הקלה אני מרגיש‬
‫שאין לי מושג על מה אתה מדבר.‬
‫תנסה מדיטציה. אצלי זה חולל פלאים.‬
‫תקשיב לי.‬
‫אליוט, אני לא מטומטם.‬ ‫-קצת נשמע שאתה כן.‬
‫מצטער שכבר דפקת את החיים החדשים שלך,‬ ‫אבל אני רשמית‬
‫מעל החרא הזה, פשוטו כמשמעו.‬
‫אני מאחל שתמצא סוף לסבל ולגורמים לסבל.‬
‫ולך תזדיין, בגללך אני צריך‬ ‫להשמיד טלפון תקין לגמרי.‬
‫ברור שזה לא יהיה כזה קל.‬
‫- אוונס‬ ‫הודעה חדשה -‬
‫"שוב שלום." שיט. ההודעה ממך.‬
‫"ג'קט יפה. מתאים לך חום."‬
‫איפה אתה, בן זונה?‬
‫אתה יכול להיות בכל מקום? איפה אתה?‬
‫חתיכת... "למדתי עליך הרבה.‬
‫"פרנואיד.‬
‫"מתבודד מטבעך."‬
‫אתה סטוקר, איפה שלא תהיה.‬
‫"בהחלט לא פרופסור אמיתי."‬
‫כן? ומי אתה?‬
‫תחשוב.‬
‫"למה רצחת את מלקולם?"‬
‫גם תגובה סרקסטית תוכל‬ ‫לעזור לי לפענח את המניע,‬
‫ובעזרתו אוכל להבין מי אתה, לעצור את זה,‬
‫ולקבל בחזרה קמצוץ...‬
‫"לא קוראים לך ג'ונתן מור." פאק.‬
‫"אני אבין אותך בקרוב."‬ ‫אני לא יכול להרשות לך.‬
‫אני צריך להבין אותך קודם.‬
‫ליידי פיבי.‬
‫היא עמדה על כך שאבקר אותה.‬ ‫אין לי מושג מה אמרתי לה בחור השחור,‬
‫אבל היא מעריצה של ג'ונתן.‬
‫אני אמור פשוט לחכות פה?‬
‫שלום?‬
‫אני לא משתוקק לבלות יום עם אישה‬ ‫שהתפרסמה בזה שהיא התעלפה על ברק אובמה.‬
‫- "לא הפרעת אכילה, סתם שכרות" -‬
‫אבל הליידי הפטפטנית עשויה להיות‬ ‫בדיוק מי שתעזור לי למצוא אותך.‬
‫הגעתי בדיוק בזמן?‬
‫פאק, זה כואב!‬
‫לא, ויקי, הוא לא מזיק.‬ ‫-שמעתי צרחה.‬
‫הסרת שיער בלייזר‬ ‫זה כמו אמבטיית ליקוקים מהר געש, מותק.‬
‫אתה יכול לעזוב את רופרט.‬ ‫-אני בסך הכול אומר שכל מועדון‬
‫הוא יעד ייחודי שאנשים שיודעים‬ ‫יצרו עבור אנשים שיודעים.‬
‫סליחה, שיחה עם משקיע גדול.‬
‫הוא שותה בעשר בבוקר. מושלם.‬
‫אני יכול לחזור.‬ ‫-לא, לא. הפסקת סיגריה.‬
‫בכל אופן, כמו שאמרתי,‬ ‫אני מסכים. בהחלט. בהחלט.‬
‫האם הליידי היא רוצחת?‬
‫מה שאמרת לי באותו לילה,‬
‫אני לא חושבת שאי פעם‬ ‫ראו אותי בצורה כל כך מלאה.‬
‫מה בדיוק אמרתי?‬
‫ברור שדבר מה הפגיש בינינו כדי שנהיה חברים.‬
‫משהו ששיפד את מלקולם על השולחן שלי.‬
‫שמחתי להכיר אותך.‬
‫הנה זה בא.‬
‫ואת אדם. את שניכם.‬
‫תקשיב, זה מועדון לילה,‬ ‫לא תראנוס. תירגע, בחייך.‬
‫תה? בלה, תה!‬
‫יש פה קצת מתח.‬ ‫-קיבלת את ההזמנה?‬
‫היא שלחה לי את ההזמנה.‬
‫ה-אירוע. סופר יוקרתי.‬ ‫כל החברים שלנו יהיו שם.‬
‫אז אני חייב להיות.‬
‫נשמע מדהים.‬
‫מה בלש היה אומר עכשיו?‬ ‫"מי רצה שמלקולם ימות?" נשמע בוטה מדי.‬
‫אדיב מאוד מצדך לכלול אותי.‬
‫עדיין אין לי פה הרבה חברים.‬
‫אני אסיר תודה למלקולם‬ ‫שהתעקש שאבוא באותו ערב.‬
‫טוב, מלקולם...‬ ‫-נגסה בפיתיון.‬
‫מה זאת אומרת?‬ ‫-קייט אוהבת אותו, וזה מספיק.‬
‫לא כולם מסכימים.‬
‫היית משלם 10,000 ליש"ט דמי חבר‬ ‫למועדון שמקושר בקטע אירוני לכנסיית השטן?‬
‫אל תפריע, מותק.‬ ‫-סליחה.‬
‫בדיוק סיפרתי לג'ונתן‬ ‫שמלקולם קצת שנוי במחלוקת.‬
‫מה זה היה?‬
‫אוי, חיוני! את מי תלבש?‬
‫לפתיחה של סיימון.‬
‫ג'ון, תינוק קטן וטרי שלי.‬
‫חברת המין של מלקולם, מלכת הקרח קייט...‬
‫בת הזוג החמה והאוהבת שלו.‬
‫קייט היא חברה יקרה של פיבי.‬ ‫זה הערב הגדול שלה.‬
‫אי אפשר שאיזה מזוקן אקראי‬ ‫יגיע לשם עם בגדים מחנות רשת.‬
‫אאוץ'.‬ ‫-ויק?‬
‫ויק, אתה יכול לקחת‬ ‫את היתום הדיקנסיאני של פיבי לגלריה?‬
‫טום שלח את החליפות לשם, נכון?‬ ‫-כן.‬
‫אני לא יכול, לא גיליתי שום דבר על מלקולם.‬
‫אל תתווכח.‬
‫זה עולמה של פיבי. אנחנו רק גרים בו.‬
‫טוב.‬
‫אז כמה בערך עולה חליפה של טום?‬
‫כי אני בטוח שאין לי מספיק.‬ ‫-זאת מתנה, אתה לא...‬
‫אתה לא באמת משלם.‬ ‫הם רק רוצים שיראו אותך בבגדים שלהם.‬
‫לא אותך, כמובן.‬
‫בגדים בחינם למי שהכי פחות צריך אותם.‬ ‫הקפיטליזם עובד מצוין בשביל כולם.‬
‫לא שם, לא, עצור. אנחנו עמוסים מדי.‬
‫תעביר אותו לקיר הדרומי, שיוכל לנשום.‬
‫קייט נראית כמו היחידה‬ ‫בחוג החברים שלה שבאמת עובדת.‬
‫בסוף ימינה. נתראה במכונית.‬
‫הנה כמה חשודים שלא עבדו אפילו יום בחיים.‬
‫מי זה אם לא המרצה חסר הפרוטה.‬
‫למשל קוני, איש הסוסים.‬
‫דיפלומטי מצדך, קוני.‬
‫סופי והקוקו שלה.‬
‫והאמן, שנותן לאמנות שלו‬ ‫לדבר במקומו, כנראה.‬
‫אני חייב לדעת איפה קנית את הג'קט הזה.‬
‫יופי, אני בגרסת הווסט אנד של "ילדות רעות".‬
‫פיבי שלחה אותי.‬
‫מעניין. לפיבי יש הרבה השפעה‬ ‫על האנשים האלה.‬
‫טוב, תגיד לו מה אתה רוצה.‬
‫טום או רלף, לא משהו אירופאי.‬
‫אני לא אקבל הזדמנות‬ ‫יותר טובה מהמבט הזה, כנראה.‬
‫אתה בלחץ בגלל התערוכה?‬ ‫-לא.‬
‫דיברתי עם מלקולם על...‬
‫הזיין נטול המוח הזה‬ ‫לא יזהה אמנות גם אם היא תחרבן לו בפה.‬
‫איך הרקול פוארו היה ממשיך משפט על "זיין"?‬
‫אתה לא מעריץ של מלקולם?‬
‫אנחנו לא חושבים עליו בכלל.‬ ‫-הזין הגדול הזה חייב לי 60 ליש"ט.‬
‫אתה מהמר על סוסים, פרופסור?‬ ‫-די לדבר על מלקולם.‬
‫כולם שנאו אותו?‬ ‫-הג'קט, אדוני.‬
‫סיימון, אתה מתלבש?‬ ‫-אני קורא את נרודה.‬
‫פיבי הזמינה את ג'ונתן.‬
‫הבנתי.‬
‫טוב, ג'ונתן, אם פיבי אימצה אותך,‬ ‫אני יכולה רק להגיד שיש לך מזל.‬
‫אם תפגע בה, אני אשרוף לך את הזין,‬ ‫אבל באמת, מזל טוב.‬
‫אתה נראה כמו מלצר בג'קט הזה.‬
‫אם הייתי כותב ספר, היא לא הייתה הרוצחת.‬ ‫היו קולטים אותה מקילומטר.‬
‫תודה. שיחה טובה.‬
‫סיימון, אתה מוכן לבחור משהו, בבקשה?‬ ‫-למי אכפת מה אני לובש?‬
‫היא בלחץ.‬
‫לתקשורת, לפטרונים, לעולם.‬
‫קשה לשדר דחיפות למפונקי אצולה‬ ‫שלא יכולים להיכשל.‬
‫התערוכה תהיה הצלחה.‬
‫אלה העבודות הכי טובות שלי.‬ ‫אני לא ארקוד בשבילם.‬
‫ואת לא רוצה שאעשה את זה.‬
‫כדי לקבל מהם יותר,‬ ‫אני אצטרך שאלות יותר טובות.‬
‫אני צריך לדעת יותר על מלקולם.‬
‫קייט נראית כמו אחת שיש לה גיבוי לכל דבר.‬
‫נקווה שיש לה עותק של מפתח המשרד של מלקולם.‬
‫בינגו.‬
‫המשרד של מלקולם.‬
‫ספרים. כולם מאת גברים.‬
‫סילבוס שהוא מתעצל לעדכן.‬ ‫אלכוהול. זה לא חדש.‬
‫יש סיבה לזה שרצחת אותו.‬
‫סקס.‬
‫כסף.‬
‫או נקמה.‬
‫שכר הטרחה שלי.‬
‫"סילבר וונד."‬
‫"סארי הופ."‬
‫טוב, אין לי מושג.‬
‫רגע.‬
‫אתה מהמר על סוסים, פרופסור?‬ ‫-סוסים.‬
‫אלה הימורים, כך שאלה בעצם שטרי חוב.‬
‫למשפחה של מלקולם היה כסף,‬ ‫אבל אם הוא הימר מספיק,‬
‫אולי כבר אין לה.‬
‫"לואי מלך השמש עם פגיון.‬
‫"חמישי, 15:00, סטוקס"?‬
‫אמרתי שאני לא אוהב חידות.‬
‫פרופסור, מה...?‬
‫מה אתה עושה?‬
‫שיט.‬
‫רציתי להשאיר לו פתק,‬ ‫כי הוא לא היה בשעת הקבלה.‬
‫החברה של מלקולם ביקשה שאבדוק‬ ‫אם היא השאירה פה את הארנק. אנחנו שכנים...‬
‫אוי, משעמם.‬
‫חשבתי שפרצת פנימה או משהו.‬ ‫-מצטער על האכזבה.‬
‫אז מה עם ארץ התעלומות?‬
‫זה לא הקטע שלי,‬ ‫אבל אני עדיין מנסה לא לאבד תקווה.‬
‫הנה, זאת השגיאה הכי יסודית שאפשר לעשות.‬
‫והיא?‬ ‫-אתה נותן לזה לא להיות הקטע שלך.‬
‫תגיד לי שהבלש שלך‬ ‫לא מגשש באפלה בחיפוש אחרי מניע.‬
‫חשבתי שככה...‬
‫זה ה"מה", לא ה"איך".‬ ‫ה"איך" הוא מה שהופך סיפור למגניב.‬
‫הבלש שלך חייב להיות מיוחד מבחינה כלשהי.‬
‫כוח-על, יכולת היסק, ידע במדעים, לא משנה.‬
‫וואו, הפנים שלך. ממש עזרתי לך עכשיו, נכון?‬
‫נדיה צודקת.‬
‫טעיתי כשניסיתי לגרום להם להיפתח בפני זר.‬
‫יש לי יכולות שלא נשענתי עליהן.‬
‫אני חד אבחנה.‬
‫ג'מה לוקחת אדרל ולא משלמת עבור שום דבר,‬
‫היא אוספת נזרים, ונראה שבקושי מודעת לקיומו‬ ‫של מלקולם, אז היא במקום נמוך ברשימה.‬
‫הנסיכה בלסינג "עובדת בהיי-טק".‬
‫היא חושבת שאנחנו חיים בהדמיה.‬ ‫אם כלום לא אמיתי, גם רצח זה כלום.‬
‫אבל היא בנתה חיים שלא תישבר לה בהם ציפורן,‬
‫אז קשה לדמיין שהיא תדקור מישהו.‬ ‫זה לא סופי, אבל גם היא בתחתית הרשימה.‬
‫כשאדם פתח את סנדרי האוס,‬ ‫זה היה הפרויקט הראשון שלו‬
‫שלא מת עוד לפני שהוא התחיל.‬
‫הוא לא בדיוק הכבשה השחורה במשפחה,‬ ‫יותר מקור מבוכה.‬
‫למשפחת פראט יש "כסף ישן",‬ ‫כמו שאומרים באמריקה.‬
‫האבא הוא איש נדל"ן ותורם ידוע.‬
‫אחיו סנאטור.‬
‫נער הזהב המשפחתי, ואולי הנשיא הגיי הראשון.‬
‫בינתיים, אדם ידוע בעיקר‬ ‫בגלל שנהג שיכור בטוקסידו,‬
‫כשטימותי שלאמה במושב שלידו.‬
‫מאז שהוא עם פיבי, הוא נכנס לתלם.‬
‫או לפחות הפסיק לנהוג.‬
‫וסנדרי האוס הוא הצלחה.‬
‫סליחה.‬ ‫-זה בסדר. זה בסדר!‬
‫בסך הכול הוא בריון מקסים, שמתאמץ‬ ‫להרשים את האבא שמחק אותו כבר לפני שנים.‬
‫אני ממש מצטער.‬ ‫-הוא רוצה לפתוח עוד שישה מועדונים.‬
‫אני לא יודע אם הוא מסוגל לרצוח,‬
‫אבל אני בטוח שהוא מסוגל להפליל מישהו.‬
‫אבל למה להרוג את מלקולם?‬
‫- תוכנייה -‬
‫אדם פראט בתפקיד לואי ה-14, מלך השמש.‬
‫רק רגע.‬
‫"לואי מלך השמש." מלקולם התכוון לאדם.‬
‫תודה.‬ ‫-כן.‬
‫עכשיו יום חמישי.‬ ‫-תודה שבאתם.‬
‫תודה.‬
‫תודה שבאתם.‬
‫קלייר, תענוג כתמיד. תודה רבה.‬ ‫-תודה.‬
‫טוב, בואו נפענח את הקוד של מלקולם.‬
‫בסדר.‬ ‫-מה?‬
‫תעשה את זה.‬
‫לואי מלך השמש ופגיון.‬ ‫-תתחנן.‬
‫בבקשה.‬
‫תשתין עליי.‬
‫לא הסוד שציפיתי לגלות.‬ ‫-כן!‬
‫אוי, תודה.‬
‫עוד! תן לי את זה!‬
‫תן לי את זה!‬ ‫-ראיתי מספיק.‬
‫אז מלקולם ידע על...‬
‫שלום לך, חטטן מזדיין.‬
‫אני יכול להסביר.‬
‫אז תסביר.‬
‫שיט. מה להגיד?‬
‫אני סופר. זה מחקר, אני כותב ספר.‬
‫על אנשים עשירים.‬
‫נחמד מאוד.‬
‫איזה מין ספר?‬
‫ספר בלשים.‬
‫אבל בעצם הוא על אי שוויון.‬
‫על זה שהם חושבים שהם טובים מאיתנו.‬
‫בשביל זה צריך בערך עשרה כרכים, לא?‬
‫כן, אם יהיה לי מזל.‬ ‫-כן.‬
‫בוא נעיף פה מבט, בסדר?‬
‫בוא הנה.‬
‫כמו שאמרתי, אני סופר. אלה המחשבות שלי.‬
‫טוב, שלום.‬
‫שמתי הכול על סילבר וונד.‬
‫תשלום.‬
‫אין צורך לומר שאתה עומד לסבול‬ ‫מהתקף קיצוני במיוחד של אלצהיימר.‬
‫בשמחה.‬
‫יופי. אני מניח שנתראה‬ ‫בתערוכה המטומטמת הזאת.‬
‫כן?‬ ‫-כן.‬
‫קדימה, עוף מפה.‬
‫הפתיחה הגדולה של סיימון סו.‬
‫תהרגו אותי. אבל כל החשודים‬ ‫נאספים במקום אחד, אז אני פה.‬
‫הקינק של אדם לא ממש ירשים‬ ‫את המאפיה של מדרה לינדה.‬
‫אבל אם מלקולם ידע, והוא סחט‬ ‫את אדם כדי לכסות חובות הימורים,‬
‫אז אולי מצאתי אותך.‬
‫בלי תמונות, בבקשה.‬
‫תחזיקי את הדלת, בבקשה.‬
‫תחייך. תשדר עושר.‬
‫סליחה, אני מנסה להתחמק מהבלגן.‬
‫אכפת לך? תהיי מתוקה.‬
‫"תהיי מתוקה." אני שונא את עצמי.‬ ‫-כן, בטח.‬
‫בתור חשוד, אדם מצריך מבט רציני.‬
‫בניגוד ל-NFT. מצטער, זאת לא אמנות.‬
‫תענוג, כתמיד.‬ ‫-הנה הוא.‬
‫לפי נדיה, אם אדם רצח את מלקולם‬ ‫כדי למנוע סחיטה בגלל מפגש חשאי,‬
‫זה מתאים לכל שלושת המניעים.‬
‫הנה זה בא.‬
‫תסמן את ציור הקיר עם המראות בחלל הניסיוני.‬
‫הנה את. זה מרשים מאוד.‬
‫תודה על המחמאה המפורטת ומלאת האבחנה.‬
‫עדיין ברשימה, ומטפסת בתוקפנות.‬
‫רואלד.‬ ‫-קייט, יקירה.‬
‫חזרת בזמן.‬ ‫-אין סיכוי שהייתי מפספס.‬
‫איזה ניצחון, קייט.‬ ‫-חנפן.‬
‫מה? זה היה מפורט ומלא אבחנה?‬
‫נפגשנו?‬
‫בטח בסנדרי האוס.‬ ‫מלקולם הביא אותו לפני כמה ימים.‬
‫טוב, כל חבר של מלקולם וקייט...‬ ‫-רק של מלקולם.‬
‫ג'ונתן. נעים מאוד.‬ ‫-רואלד.‬
‫אמריקאי מאוד, מה?‬
‫מאיזה חוף?‬
‫משניהם, בערך.‬
‫אתה נראה כמו מישהו מקליפורניה.‬
‫אני שונא אותו.‬
‫אני אעשה לכם סיבוב פרטי. נלך?‬
‫והנה החשוד המרכזי.‬
‫ג'ונתן, היי, גבר.‬
‫טוב, אם ככה הוא יתחיל לדבר.‬ ‫-וואו, אלוהים.‬
‫איזה ריח טוב יש לך.‬
‫אני על אקסטזי. מה אתה חושב?‬ ‫אתה נראה לי איש עם טעם טוב.‬
‫להשקיע בה?‬
‫בביצה?‬ ‫-כן.‬
‫תמורת 70,000 ליש"ט אתה יכול‬ ‫לשבור את הביצה ולראות מה יש בפנים.‬
‫זה... מסקרן.‬ ‫-פלילי.‬
‫חשבתי לקנות אותה לפיבי.‬
‫אתה חושב שהיא תאהב אותה?‬ ‫-זה מבחן?‬
‫אני לא מכיר אותה טוב כמוך.‬ ‫-נכון, אבל הניחוש שלך טוב בדיוק כמו שלי.‬
‫אתם נראים מאושרים ביחד.‬
‫כשאתה לא מקבל גולדן שאוור ממפני שולחנות.‬
‫אני מעריץ אותה.‬
‫באמת.‬
‫זה כמו...‬
‫לאכול עוגיות לארוחת בוקר...‬
‫ובכל ארוחה שנייה...‬
‫בכל יום.‬
‫תמיד.‬
‫בבקשה תתוודה, כדי שאוכל לחזור לחיים שלי.‬
‫נשמע מדהים.‬
‫לא כמו...‬
‫אתה יודע, חרוט הדממה.‬
‫מלקולם וקייט.‬
‫ג'ון, אתה שובב.‬
‫לא חשבתי שאתה רכלן.‬
‫אבל אתה צודק, מלקולם הוא אשפה. תקשיב לי.‬
‫אל תיתן לחטטן הזה‬ ‫להתקרב לעניינים האישיים שלך.‬
‫מה זאת אומרת?‬
‫הוא יהיה בריטי מאוד, אבל הוא יסחט אותך.‬
‫אם רצחת את מלקולם בגלל סחיטה,‬
‫למה אתה מזהיר אותי שהוא עלול לסחוט אותי?‬
‫יודע מה? שכנעת אותי.‬
‫אני אקנה לחברה שלי את הביצה המזדיינת הזאת.‬
‫אתה, ג'ונתן!‬
‫אדוני.‬
‫אולי זה לא אדם.‬
‫וחזרתי לשום מקום.‬
‫העבודה המרכזית של סיימון נקראת "מטא-קט",‬ ‫אוסף של ציורי חתולים.‬
‫לא משהו.‬
‫בסדר, אני האפס פה.‬
‫סיימון גאון.‬
‫העיניים, נכון?‬
‫ריס. גדל בעוני, איש עממי,‬ ‫ועם זאת הוא מרגיש כמו בבית.‬
‫משהו בו לא מסתדר לי.‬
‫מה אתה חושב?‬ ‫-שהתאהבתי בחתול.‬
‫חבל, הוא בטח יגיע למחסן של איזה אספן.‬
‫חשבת שהם קונים יצירות כדי להסתכל עליהן?‬
‫אדם קורא לאוסף שלו "תיק השקעות".‬
‫למה אתה חבר של האנשים האלה?‬
‫סליחה, אני...‬
‫אני יודע שאתה לא בדיוק תומך בדברים האלה.‬
‫אני חושב על זה כל הזמן.‬
‫יש לך חברים מהקולג'?‬ ‫-לא למדתי בקולג'.‬
‫כן, כמה.‬ ‫-הם היו טובים אליי כשהייתי צריך.‬
‫הם עדיין?‬
‫טובים אליך?‬
‫והאם יש למישהו מהם נטייה לרצח?‬
‫לדעתי יהיה צבוע מצדי‬
‫להתכחש לחברים ותיקים בגלל שהם מי שהם.‬
‫אני באמת חושב‬ ‫שככל שאתה מכיר מישהו יותר זמן,‬
‫כך אתה סובל יותר מהקללה‬ ‫של לראות אותו כבן אנוש.‬
‫אפילו אנשים כמו רואלד.‬
‫רואלד? ספר לי עוד.‬
‫היי, סיימון!‬
‫לך תזדיין!‬
‫מה קרה פה עכשיו?‬
‫חתיכת חרא שקרן.‬
‫תגיד להם. קדימה, תגיד להם‬ ‫שאתה מזויף. תגיד להם.‬
‫תגיד להם! תעזוב אותי. חתיכת חרא!‬
‫תוריד את הידיים...‬ ‫-למה היא התכוונה?‬
‫אות כבוד.‬
‫אחרי לידתו, מטא-קט הושמד.‬
‫או הושלם.‬
‫הוא נולד ברגע מלא רגש,‬ ‫שהיינו עדים לו ביחד.‬
‫אתם תחליטו.‬
‫אהה, זה היה חלק מהיצירה!‬
‫מבריק להפליא!‬ ‫-אין סיכוי בעולם שזה היה חלק מהיצירה.‬
‫הבחורה הזאת רצתה לנקום.‬
‫סיימון עשה לה משהו. מה?‬
‫איזה בלגן מסריח.‬ ‫-הם מתו על זה. כולם האמינו לך.‬
‫תמצאי אותה. תעצרי אותה. תסתמי לה את הפה.‬
‫אבל רק אם את רוצה‬ ‫שאי פעם ייכנס לגלריה הזאת עוד אמן‬
‫שירצה לעבוד איתך.‬
‫ואנחנו במסיבה מזדיינת.‬
‫מה הוא עשה? מה הוא מסוגל לעשות?‬
‫אני צריך לגלות.‬ ‫-נו, באמת.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫קייט.‬ ‫-לך מפה.‬
‫האישה הזאת...‬
‫- מלון פולנד סטריט‬ ‫157 -‬
‫ראיתי אותה.‬ ‫-באמת?‬
‫עכשיו, כשהיא הרסה את החיים שלי?‬
‫אני יודע איפה את יכולה למצוא אותה.‬
‫לא שכונה שיש בה הרבה אספני אמנות, זה ברור.‬
‫נעבור מדלת לדלת?‬
‫היא לא במגרש הביתי שלה,‬ ‫אבל היא לא תחשוף את זה.‬
‫לא.‬
‫הנה היא.‬
‫שלום.‬
‫אפשר לדבר?‬ ‫-אין טעם לברוח.‬
‫פשוט נשאל את המנהל מי את.‬ ‫-אנחנו לא רוצים לעצור אותך.‬
‫אני רק רוצה לדעת למה שפכת צבע.‬
‫כמה זה שווה לך?‬
‫הייתי...‬
‫העוזרת של סיימון,‬
‫וזה לא ששטפתי מכחולים וזהו.‬
‫אני ציירתי את הציורים האלה.‬
‫שטויות.‬
‫תוכיחי.‬
‫אם יכולתי, לא הייתי פה, נכון?‬ ‫סיימון דאג לזה.‬
‫את עבדת וסיימון קיבל את הקרדיט.‬
‫ואת הכסף, ואת...‬
‫הוא אמר שכל אמן צריך לעבוד כשוליה...‬
‫שזה שלב הכרחי.‬
‫אני לא היחידה. יש עוד עוזרים.‬
‫רק שהם מסוממים או מפוחדים מכדי לומר משהו.‬
‫הוא היה משאיר סמים במשרד,‬
‫למקרה שניכנס ללחץ.‬
‫כאילו כלום.‬
‫כאילו שזה לא היה צעד מחושב‬
‫שנועד להפוך אותי למכורה‬ ‫שאף אחד לא יאמין לה.‬
‫זאת החתולה של דודה שלי. אייסיס.‬
‫אייסיס. מלקולם כתב עליה.‬ ‫-השתמשנו בשמני סנלייה.‬
‫אם אתה לא מאמין לי, לך תזדיין.‬ ‫-אני מאמין לך.‬
‫איך קוראים לך?‬
‫בלו, כמו "כחול".‬
‫קאהיל.‬
‫3,000 זה מספיק?‬
‫כמה מלקולם התכוון לתת לך?‬
‫הוא פנה אלייך, נכון? בקשר לסיימון.‬
‫כן.‬
‫אבל זאת לא הייתה הסיבה.‬
‫הוא אמר שהוא יחשוף את סיימון.‬
‫זה כל מה שרציתי.‬
‫ואז הוא לא חשף אותו. הוא נעלם.‬
‫כי במקום זה הוא סחט את סיימון.‬
‫וסיימון, כן, סיימון, אתה, אתה הרגת אותו.‬
‫יש לי יותר מדי חברים.‬ ‫תחזור כשאחד מהם ימות.‬
‫אני פשוט לא יכולה לסבול יותר.‬
‫זה טיפשי, אני יודעת.‬
‫לדעתי זה היה אמיץ מצדך.‬
‫תשמרי על עצמך.‬
‫קייט. קייט, צריך לדבר על סיימון.‬
‫לא, לא צריך.‬
‫תקשיבי...‬ ‫-אני לא מבינה למה אכפת לך.‬
‫כי הוא מסוכן.‬
‫תקשיב לי, חתיכת צדקן מז...‬ ‫אני לא מבינה למה אתה פה.‬
‫אני מנסה...‬ ‫-זה לא העולם שלך.‬
‫זאת אפילו לא העיר שלך.‬
‫זה שהצלת אותי משוד לא אומר‬ ‫שמגיע לך להיכנס לחיים שלי.‬
‫אני לא מנסה להיכנס...‬ ‫-אני יודעת לזהות נוכלים.‬
‫אתה אפס חלול שאין לו חיים.‬
‫יודע מה? לילה טוב.‬
‫זה הלך מצוין.‬
‫בשלב כלשהו אתה תצא מפה, סיימון,‬ ‫ואני אלך ישר בעקבותיך.‬
‫אולי פעם באמת היית מבריק, והלחץ להמשיך‬
‫גרם לך לנצל את בלו או את האמנים לפניה,‬
‫או שתמיד היית רק קליפה שקנתה הכול,‬
‫כולל אשליית הגאונות?‬
‫למרבה הצער, בלו פגומה מכדי לחשוף אותך.‬ ‫אפילו חבל שמלקולם לא יכול.‬
‫הוא היה נורא, אבל אתה מפלצת ואתה רוצח.‬
‫אני מת לסיים איתך כבר,‬
‫ולחזור לחיים עם אנשים‬ ‫שלא יודעים מה זה NFT וזה לא מעניין אותם.‬
‫לא. לא, אני איתך.‬
‫צא החוצה.‬
‫צא החוצה, סיימון.‬
‫- גלריית קלות'ו‬ ‫משרד 2 -‬
‫מה יש?‬
‫"בקרוב אגלה מי אתה.‬
‫"דרך אגב, פספסת את החלק הכי טוב בערב."‬
‫מהר.‬
‫אוי, שיט.‬
‫יש לי בערך 45 שניות עד שהשוטרים ייכנסו.‬
‫נדיה צדקה.‬
‫החשוד הראשון הוא לרוב הקורבן השני.‬
‫תיאוריית הרצח הבודד קרסה. פאק.‬
‫רצחת את סיימון, סימסת לי כדי להשוויץ,‬ ‫ועכשיו אתה לא מסמס לי בחזרה.‬
‫אוי, ג'ונתן, תודה לאל.‬
‫לא יכול להיות שהיא זה אתה, נכון?‬ ‫לא יכול להיות.‬
‫פחדתי שתשמע את הבשורה הנוראית‬ ‫לפני שתראה את ההודעה שלי.‬
‫רציתי שתשמע את זה מחברים.‬ ‫-כן, תודה לאל,‬
‫חברנו הוותיק ג'ונתן כבר פה.‬
‫רואלד, מצד שני...‬ ‫והן לא נראות אבלות במיוחד.‬
‫תתעלם מהן. כולן כלבות.‬
‫קח.‬
‫אני שמח שאתה פה.‬
‫מלחיץ להיות ליד בריטים‬ ‫שמנסים להרגיש רגשות.‬
‫אני משתתף בצערך.‬ ‫-הוא יותר חבר של פיבי.‬
‫מהלימודים, אתה יודע.‬
‫למי אכפת למה הפכת‬ ‫אם מכירים אותך מבית הספר.‬
‫זה בדיוק מה שריס אמר.‬ ‫-מוות זה בולשיט.‬
‫היי.‬
‫ג'ונתן כבר אמר לך בדיוק‬ ‫את הדבר הנכון? זה כוח העל שלו.‬
‫איפה קייט?‬
‫בתחנת המשטרה.‬
‫סופי בבית, כמובן, מטושטשת.‬
‫אתה יכול לדמיין?‬
‫אולי סיימון התאבד.‬
‫האוזן שלו נכרתה, מעין מחווה לוואן גוך.‬
‫רגע, מישהו כרת לו את האוזן?‬
‫הוא היה משופד, בעצם.‬
‫לא בדיוק נשמע כמו התאבדות.‬ ‫-העגיל המחריד הזה‬
‫בטח היה שווה כמה אלפים.‬ ‫בהצלחה למי שינסה למכור אותו.‬
‫נו, באמת, חבר'ה.‬
‫לא, זה לא קשור לכסף.‬
‫האצבע של מלקולם, האוזן של סיימון.‬ ‫אני עוד לא מבין מה,‬
‫אבל יש פה דפוס.‬ ‫-סיימון לא אהב להקשיב‬
‫לאנשים אחרים, נכון?‬
‫זאת ממש גלריה של התנהגות סוציופתית.‬
‫רשימת החשודים שלי היא כל מי שפה.‬
‫טוב, לפחות לקייט יצא מזה משהו טוב.‬
‫אתה יודע כמה החרא של סיימון שווה עכשיו?‬
‫החתול הטיפשי הזה יהפוך‬ ‫לעמלה הכי גדולה שהיא קיבלה אי פעם.‬
‫אני צריך אוויר.‬
‫אני עם ריס.‬
‫הם לא אמורים להיות‬ ‫החברים הכי קרובים של סיימון?‬
‫עשיר בטירוף.‬
‫ריס שונה מהם.‬
‫אני לא יודע אם הוא יותר טוב,‬ ‫או שהוא רע יותר בסתר.‬
‫מה חשבת כששמעת לראשונה שסיימון נרצח?‬
‫יופי...‬ ‫-הייתי בהלם.‬
‫כנראה. ואתה?‬
‫להפך.‬
‫סיימון קרע את המעטפת מעל אנשים‬ ‫כאילו שהיו מתנות לחג המולד.‬
‫הם מתים על אויבים.‬
‫אני לא יכול להוכיח כלום, אבל...‬
‫אבל אולי הקארמה השיגה אותו.‬
‫ידעתי שהוא איש רע, אבל...‬
‫באמת קיוויתי שהוא יכול להשתנות.‬
‫או לפחות להיות ישר.‬
‫אני לא יודע על מה הבחורה עם הצבע דיברה,‬
‫אבל סיימון באמת היה שקרן.‬
‫אני פשוט חושב שאם סיימון‬ ‫היה נשאר בחיים ומתוודה,‬
‫לא בפני העולם אלא בפני עצמו,‬ ‫הוא היה יכול להיות...‬
‫אז כואב לי שהוא מת.‬
‫הוא נשמע כן.‬ ‫-כן.‬
‫אבל האם זה נכון?‬ ‫-אל תיראה ככה. אני בסדר.‬
‫אני פשוט צריך הפסקה.‬
‫אני מכיר את התחושה.‬
‫אני צריך להתארגן מחדש‬ ‫לפני שתפגע בעוד מישהו‬
‫או תחשוף עליי עוד פרטים.‬
‫איפה אתה, מלקולם?‬
‫תודיע לי שאתה נושם.‬
‫אתה יכול להמשיך לזיין את מי שזאת לא תהיה.‬ ‫באמת שלא אכפת לי.‬
‫בבקשה, תתקשר אליי.‬
‫רעילה אבל רצינית.‬
‫מפוחדת. אני עדיין לא חושב שהיא אתה.‬
‫בלו, כבר יצאת מתחנת המשטרה?‬
‫לא, זה טוב שמסרת עדות. אין לך מה להסתיר.‬
‫כן, התכוונתי.‬
‫וילטשייר, 28 יום.‬
‫הם מצפים שתתקשרי,‬ ‫ואם את רצינית, תעשי את זה היום.‬
‫קייט עוזרת לה?‬
‫לא, אל תודי לי. אבל אל תדפקי את זה.‬
‫וכשתתנקי, תעדכני אותי,‬ ‫ונוכל לדבר על העתיד שלך.‬
‫החברים שלה הם נרקיסיסטים‬ ‫שמכריזים על הפילנתרופיה שלהם‬
‫מעל כותרות העיתונים.‬
‫אפילו ריס הוא "דפקט שעבר לצד הטוב".‬
‫קייט מתייחסת אל בלו נורא בפומבי,‬ ‫אבל אז משלמת עבור הגמילה שלה.‬
‫אני לא מבין את זה.‬
‫למה היא מסתירה את זה‬ ‫שהיא לא אדם נוראי לגמרי?‬
‫עשיתי את זה.‬
‫אני נמצא בין האנשים‬ ‫הכי פגומים ולא שפויים בעולם.‬
‫הדרך היחידה לצאת החוצה היא דרכם.‬
‫לא חשבתי שאהיה כל כך נואש‬ ‫לספר נוסף של אגתה כריסטי.‬
‫הכול בסדר, פרופסור מור?‬ ‫עוד אגתה? לא יכול להיות.‬
‫אי אפשר להפסיק איתם.‬
‫תתוודה.‬
‫אתה באמת כותב ספר?‬ ‫-היא חייבת להיות כל כך חכמה?‬
‫כי שמתי לב שלפעמים אנשים אומרים‬
‫שהם כותבים ספר רק מתוך יוהרה.‬
‫כמו מלקולם, כי הוא...‬
‫הוא אמר לנו לקרוא לו ככה.‬
‫הוא כתב ספר?‬ ‫-הוא באמת כתב ספר?‬
‫הייתי בטוחה שהוא הבין את הכאב שלי כש...‬
‫הוא התנדב לקרוא כמה עמודים שלי, ואז פשוט…‬
‫ייבש אותי.‬
‫אני חושב שהוא חולה.‬
‫אם הוא לא מת, אז הוא יכול לענות להודעה.‬
‫אני פשוט מרגישה...‬
‫זה נשמע טיפשי,‬
‫אבל היה לי ממש קשה להראות לו את הדפים,‬
‫ועכשיו נראה שאני בכלל לא קיימת בעיניו, אז…‬
‫היא הייתה רק תלמידה שלו?‬ ‫-כן.‬
‫מלקולם באמת היה מניאק מכל הכיוונים.‬
‫אני בטוח שזה לא המצב.‬
‫אני בטוחה שהוא יחזור.‬
‫הזהות שלי כסופרת לעתיד‬ ‫יכולה פשוט להיכנס להשהיה. זה בסדר.‬
‫תקשיבי, אני לא מלקולם,‬
‫אבל אני אשמח לקרוא את מה שכתבת.‬
‫באמת?‬
‫את כבר סופרת, ומלקולם לא יכול‬ ‫להעניק לך את התואר או לשלול אותו,‬
‫וגם אני לא.‬
‫אלוהים, לא. הטעם שלך בכלל חשוד.‬
‫כן.‬
‫טוב, כדאי שתדע שמדובר ב...‬
‫תעלומה עם יצורים מיתולוגיים.‬
‫תסתדר עם כל כך הרבה בידור?‬
‫אמרו לי שאני סנוב, אבל אני עובד על זה.‬
‫תביאי לי חדי-קרן.‬
‫בסדר.‬
‫אני חייבת ללכת.‬
‫ידעתי שאתה בסדר, יחסית למילניאל.‬
‫את יודעת מה החלק הכי גרוע בזה שנכנסת לחיי?‬
‫שהם בדיוק התחילו להיות טובים.‬
‫אני אקח אותם בחזרה ממך.‬
‫בשביל זה אני צריך להבין אותך.‬
‫- ...כאשר הוא נורה... -‬
‫- מי הייתה גווינבר בק? -‬
‫"היה קשה, אבל הצלחתי.‬
‫"שלום, ג'ו."‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬