-Tidligere på You: -Jonathan.
-Jonathan Moore. -Jonathan!
Amerikaneren.
Jeg tror ikke Malcolm visste om utsikten.
Kate Galvin.
Gallerist, kunstelsker, aldri gift. Fokusert, ambisiøs.
-Jeg burde rapportere det. -Ikke nevn meg.
Du reddet Kates liv. Jeg betaler deg tilbake.
Min kjære venn Adam Pratt åpnet nylig Sundry House.
-Bli med. -Faen, jeg er i helvete.
Denne må hjem.
Malcolm. Vent, gjorde jeg…?
"Ved å etterlate ham på bordet, ville du straffes for mine synder."
-Jeg gjorde det ikke. En av dem… -Drit og dra, Malcolm.
…drepte Malcolm.
-La skylden på meg. -Hyggelig å møte deg, våpenbror.
Hvem er du?
En av dere.
En av dere jævler sendte meg meldingene.
En av dere overvåker meg.
En av dere drepte Malcolm og la ham på mitt bord.
De prøver å legge skylden på meg.
Jeg ryddet bort liket.
Kanskje ikke som noen som aldri har gjort det før.
Dessverre gjorde det meg veldig interessant for deg.
Så hvem av dere er det?
Går det bra, Jonathan? Du ser syk ut.
Det går bra.
Hva sa du?
Jonathan sa at historien er fengslende, men det er på tide med en skål.
Skal jeg gjøre det?
Stjeler dere rampelyset mitt…
…dreper jeg dere.
For Simon, for verdens beste kunståpning. Denne kvelden er din.
-For Simon. -For Simon!
-Hør, hør! -Skål.
-Skål.
Jeg vil bare ha min europeiske ferie tilbake.
Hva er dette?
"Du er invitert til en kveld å dø for."
En sirkel av privilegerte mistenkte,
en felle, og nå en kryptisk invitasjon som maner frem et britisk mordmysterium.
Helvete.
Jeg er i en krimroman, den laveste formen for litteratur.
Kall meg paranoid, men du la et lik i leiligheten min.
Kanskje du har plantet mer.
Noe nytt å si?
Selvsagt bruker du Evanesce.
Anonymt. Meldingene forsvinner når du har lest dem.
En favoritt blant eliten og paranoide.
Når installerte du den på mobilen min? En gang…
Drinker!
…i løpet av den kveldens svarte hull var du der.
Rolig, John.
Det er derfor jeg er avholds.
Er det Simons utstilling?
Må jeg google alt?
"Clotho Gallery."
Jepp. Simon Soos kunstutstilling.
Aristokratisk sted, ja. Gallerist, Kate Galvin.
Drepte du kjæresten din
og la ham på bordet mitt, og nå erter du meg?
Jeg sjekket kontoret. Du er ikke her.
Jeg er travelt opptatt, Mal. Kan du svare?
Jeg kunne trengt litt hjelp her.
Hun er sint på den døde fyren,
noe som antyder at hun ikke vet at han er død.
Kanskje hun spiller det inn for syns skyld fordi hun er smart.
Flott. Jeg blir kjent på nytt med den sjangeren jeg liker minst.
Mooney elsket krim. Jeg syntes de var ordspill for voksne.
Samle ledetrådene, vinn et spill. Ikke akkurat kunst.
Liket i biblioteket og Mordet i prestegården.
-Skal vi studere disse? -Nei, dette er et personlig prosjekt.
Så synd. Jeg elsker krimromaner.
Er ikke stilen litt for forutsigbar?
Herregud, du er en av dem. Trist.
Au. Men jeg trenger henne.
Hva går jeg glipp av?
De følger et mønster, men det er hele moroa.
Det trekker deg inn, skjuler en sosial kommentar.
Problemet ditt er at krimromaner er underholdende.
Hvorfor er det et problem?
Hvem trenger ikke å være underholdende?
Hvite, smarte menn. Ja?
Å være kjedelig har nå blitt et tegn på stor kunst, mens…
Vil du bli publisert, må du være fengslende.
Det er derfor Agatha Christie er den bestselgende forfatteren noensinne,
mens nesten ingen leser ferdig Infinite Jest.
-Jeg gjorde det. -En måned
-i livet mitt som jeg ikke får tilbake. -Brutalt Gen Z.
Så jeg er en snobb?
Litt patriarkalsk.
-Hva er prosjektet? -Jeg peiler meg fortsatt inn.
Og jeg må forstå hvordan disse fungerer.
Billeduttrykkene?
Jeg kan si det.
Denne arrogante 19-åringen er en engel som skal hjelpe meg.
-Vær så snill. -Ok, vel…
Jeg må undervise noen i muntlig russisk om seks minutter.
-Russisk? -Du kan også se meg
gå tur med bortskjemte hunder i Hyde Park på ukedager.
Når sover du, Nadia?
Søvn er for de rike. Så her er hele dame Agatha.
Det finnes ikke tilfeldigheter.
Alle motivene koker alltid ned til sex, penger eller hevn.
Og den første mistenkte er vanligvis det andre offeret.
Jeg ser for meg et enkelt voldelig mord og en får skylden.
Da handler det om hvorfor offeret ble drept.
Noen tok seg bryet med å planlegge det og utføre det med lidenskap…
Å legge skylden på noen kan ødelegge historien. Men hvis det gjøres bra?
Elsker det.
Det er hovedtrekkene.
Blir boken din bestselger, får jeg ti prosent.
Avtale.
-Flott. Vi ses. -Takk, Nadia.
"Det finnes ikke tilfeldigheter."
Joe Quinn-Goldberg.
Elliot, din jævel.
Så praktisk at en Quinn-familiefikser dumpet meg
midt oppi et mordmysterium.
Du ser ut som en Jonathan.
Du skulle ikke ringe dette nummeret.
-Det var før du lurte meg. -Hva sa du?
Meldingene.
Malcolm Harding.
-Vel? -Det er en stor lettelse
å ikke ane hva du snakker om.
Prøv meditasjon. Det gjør underverker for meg.
Hør på meg.
-Elliot, jeg er ikke dum. -Det høres ut som du er det.
Leit å høre at du ødela ditt nye liv, men jeg er offisielt
og bokstavelig talt over den dritten.
Håper det blir slutt på dine lidelser og på røttene til dem.
Og faen ta deg for at du fikk meg til å ødelegge mobilen.
Selvsagt er det ikke så lett.
1 NY MELDING
"Hei igjen." Å, helvete, det er deg.
"Fin jakke. Du kler brunt."
Din jævla kødd, hvor er du?
Du kan være hvor som helst. Hvor er du?
Din snik… "Jeg lærer en hel del om deg.
Paranoid.
Ensom ulv av natur."
Du er en jævla stalker, uansett hvor du er.
"Absolutt ikke en ekte professor."
Jaså? Hvem er du?
Tenk.
"Hvorfor drepte du Malcolm?"
Selv et sarkastisk svar kan si not om motivet
så jeg kan finne ut hvem du er, avslutte dette
og gå tilbake til mitt…
"Du heter ikke Jonathan Moore." Faen.
"Jeg finner snart ut hvem du er." Jeg kan ikke la deg gjøre det.
Så jeg må finne ut av deg først.
Lady Phoebe.
Hun ba meg besøke henne. Jeg aner ikke hva jeg sa til henne,
men hun er fan av Jonathan.
Skal jeg vente her?
Hallo?
Vil ikke tilbringe dagen med kvinnen som besvimte på Barack Obama.
"BARE DRITINGS"
Men lady Pratsom kan være den jeg trenger for å finne deg.
Rakk jeg det?
Faen, det gjør vondt!
-Nei! Vicky, han er harmløs. -Jeg hørte et skrik.
Laserhårfjerning er som å bli slikket av en vulkan.
-Du kan legge Rupert ned. -Jeg sier bare at alle klubber er
en destinasjon skapt av folk som vet for folk som vet.
Beklager, en stor investor ringer.
Fyren tar en drink klokken ti. Perfekt.
-Jeg kan komme tilbake. -Nei, røykepause.
Uansett, som jeg sa, er jeg enig. Absolutt.
Kan ladyen være morder?
Det du sa her om kvelden...
Jeg vet ikke om jeg noensinne har blitt sett like helt og fullt.
Hva sa jeg?
Noe har åpenbart ført oss sammen for å være venner.
Noe som spiddet Malcolm på bordet mitt.
Det var hyggelig å møte deg.
Nå kommer det.
Og Adam. Begge to.
Hør her. Det er en nattklubb, ikke Theranos. Slapp av.
Te? Bella, te!
-Litt anspent. -Fikk du invitasjonen?
Hun inviterte meg.
Begivenhet med stor B. Veldig eksklusivt. Alle vennene våre kommer.
Da må jeg komme.
Høres flott ut.
Hva sier en etterforsker? "Hvem ville drepe Malcolm?" virker direkte.
Så snilt av deg å inkludere meg.
Jeg har ikke mange venner her ennå.
Takk til Malcolm for at han ville ha meg med.
-Vel, Malcolm… -Et bitt.
-Hva mener du? -Kate liker ham. Bra nok.
Ikke alle er enige.
Vil du betalt 10 000 pund til en klubb ironisk tilknyttet Satans kirke?
-Ikke avbryt. -Beklager.
Jeg sa til Jonathan at Malcolm er litt kontroversiell.
Hva var det?
Å, avgjørende! Hvem har du på deg?
Til Simons åpning?
John, din nyfødte baby.
Malcolms isdronning, sexvenn Kate…
Kjærlige og varme partner.
Kate er Phoebes venn. Det er hennes store kveld.
Ingen tilfeldige kan dukke opp i billigklær.
-Au. -Vic?
Vic? Kan du ta med Phoebes foreldreløse barn til galleriet?
-Tom sendte dressene dit. -Ja.
Jeg kan ikke dra. Jeg vet ingenting om Malcolm.
Ikke motsi meg.
Det er Phoebes verden. Vi bare bor i den.
Greit.
Hvor mye pleier en Tom-dress å koste?
-For jeg har det definitivt ikke… -Det er et gaverom. Du slipper…
Du slipper å betale. De vil at du skal bli sett i klærne.
Ikke du, selvfølgelig.
Gratis til de som trenger det minst. Kapitalismen går som smurt.
Nei, stopp. Det er fullt.
Flytt det til sørveggen, la det puste.
Kate er visst den eneste i sin krets som jobber.
Der nede til høyre. Vi ses ved bilen.
Her er flere mistenkte som aldri har jobbet en dag i sitt liv.
Her har vi den fattige professoren.
Som Connie, hestefyren.
Diplomatiske Connie.
Sophie og hestehalen hennes.
Og artisten som lar kunsten sin snakke.
Jeg må vite hvor du fikk tak i jakken.
Flott. Jeg er i en reprise av Mean Girls.
Phoebe sendte meg.
Interessant. Phoebe har stor innflytelse over dem.
Vel, fortell ham hva du vil ha.
Tom eller Ralph, ikke euro.
Det blikket er så nær en åpning som jeg kommer.
-Nervøs før utstillingen? -Nei.
Jeg snakket med Malcolm…
Kødden hadde ikke kjent igjen kunst om den dreit ham i munnen.
Hvordan ville Hercule Poirot svare på det?
Liker du ikke Malcolm?
-Vi tenker ikke på ham. -Idioten skylder meg 60 pund.
-Vedder du på hester? -Nok om Malcolm.
-Hatet alle ham? -Jakke, sir?
-Blir du kledd? -Jeg leser Neruda.
Phoebe inviterte Jonathan.
Jeg skjønner.
Jonathan, hvis Phoebe har adoptert deg, er du heldig.
Hvis du sårer henne, kremerer jeg pikken din. Men gratulerer.
Du ser ut som en kelner i den jakken.
Jeg ville aldri gjort henne til morderen. Det er for åpenbart.
Takk for praten.
-Simon? Kan du velge noe? -Hvem bryr seg om klærne mine?
Hun er stresset.
Presse, gjester, verden.
Det er vanskelig å formidle at det haster for aristokrater.
Utstillingen blir en triumf.
Det er mitt beste arbeid. Jeg nekter å danse for dem.
Det vil du vel ikke.
Vil jeg ha mer, må jeg ha bedre spørsmål.
Jeg må vite mer om Malcolm.
Kate virker som typen som har ekstrakopier av alt.
Håper hun har en kopi av Malcolms kontornøkkel.
Bingo.
Malcolms kontor.
Bøker skrevet av menn.
Pensum han er for lat til å oppdatere. Sprit, det er ikke nytt.
Du drepte ham av en grunn.
Sex.
Penger.
Eller hevn.
Betalingen min.
"Sølvstaven."
"Surrey Hope."
Jeg skjønner ingenting.
Vent.
-Vedder du på hester? -Hester.
Det er innsatser. Dette er gjeldsbrev.
Malcolm arvet penger, men gamblet han nok, gikk han kanskje tom.
"Solkongen Ludvig med Dolken.
Torsdager, klokken 15.00, aksjer?"
Jeg sa jo at jeg ikke liker gåter.
Professor, hva…?
Hva gjør du?
Helvete.
Jeg la igjen en lapp fordi han ikke dukket opp.
Malcolms kjæreste ba meg se om hun glemte lommeboka si. Vi er naboer…
Så kjedelig.
-Jeg trodde du brøt deg inn. -Nei, beklager å skuffe deg.
Hvordan er krimlandet?
Det er ikke min greie, men jeg prøver å ikke miste håpet.
Der gjør du en grunnleggende feil.
-Og det er? -Du lar det ikke være din greie.
Ikke si at etterforskeren din babler om et motiv.
Jeg trodde man…
Det er "hva", ikke "hvordan". "Hvordan" gjør historien kul.
Etterforskeren din må være spesiell.
En superkraft, deduksjon eller vitenskapsmann.
Ansiktsuttrykket ditt. Har jeg virkelig hjulpet deg?
Nadia har rett.
Jeg har prøvd å få dem til å åpne seg for en fremmed.
Jeg har styrker jeg ikke har utnyttet.
Jeg er observant.
Gemma tar Adderall, betaler aldri for noe,
samler på tiaraer, vet så vidt at Malcolm finnes, langt nede på listen.
Prinsesse Blessing, "arbeid innen teknologi".
Tror vi er i en simulering. Ingenting er ekte.
Hun prøver å unngå å brekke en negl.
Det er vanskelig å tro at hun knivstakk noen. Også langt nede på listen.
Da Adam åpnet Sundry House, ble det hans første prosjekt
som ikke døde før det begynte.
Han er ikke familiens sorte får, mer forlegenheten.
Etter amerikansk standard er familien Pratt gamle penger.
Faren er eiendomsmegler og filantrop.
Broren er senator.
Familiens gullgutt, kanskje vår første homofile president.
Adam var best kjent for å fyllekjøre i smoking
med Timothée Chalamet i bilen.
Han tok seg sammen da han møtte Phoebe.
Vel, han kjører ikke. Sundry House er en hit.
-Beklager. -Det går bra!
En sjarmerende bølle som prøver å imponere en far som avskrev ham for lenge siden.
-Jeg er lei for det. -Han vil åpne seks til.
Vet ikke om han er i stand til å drepe, men jeg vedder på at han kan anklage noen.
Men hvorfor drepe Malcolm?
AVANSERT PROGRAM
Adam Pratt som Ludvig den 14., solkongen.
Vent litt.
"Solkongen Ludvig." Malcolm snakket om Adam.
-Takk. -Ja.
-Det er torsdag. -Takk for at dere kom.
Takk.
Takk for at du kom.
-Claire, alltid en glede. -Takk.
La oss knekke koden til Malcolm.
-Ok. -Hva?
Gjør det.
-Solkongen Ludvig og dolken? -Trygle meg.
Vær så snill.
Piss på meg.
-Ikke hemmeligheten jeg forventet. -Ja!
Takk!
Å, mer! Gi meg mer!
-Gi meg mer! -Jeg har sett nok.
Så Malcolm visste om…
Hallo, din nysgjerrige lille jævel.
Jeg kan forklare.
Kom igjen.
Helvete. Hva skal jeg si?
Jeg er forfatter. Jeg skriver en bok.
Om de rike.
Det er fint.
Hva slags bok?
En kriminalroman.
Den handler om ulikheter.
Om at de tror de er bedre enn oss.
Ja. Da må du skrive minst ti jævla bøker.
-Hvis jeg er heldig, ja. -Ja.
Skal vi ta en titt her inne?
Kom hit, du.
Forfatter. Ideene mine.
Vel, hallo.
Jeg satset alt på Sølvstaven.
Betaling.
Det sier seg selv at du er i ferd med å få et alvorlig tilfelle av Alzheimers.
Gjerne.
Bra. Jeg antar jeg ser deg på den jævla kunstutstillingen.
-Ikke sant? -Ja.
Av sted med deg.
Simon Soos store åpning.
Drep meg. Men de mistenkte samles på ett sted, så her er jeg.
Adams fetisj ville knapt få Madre Lindas mødre til å blunke.
Hvis Malcolm visste om det og presset Adam for å dekke gjeld,
så kan jeg ha funnet deg.
Ingen bilder.
Hold døren.
Smil, strål av rikdom.
Jeg prøver å unngå oppstusset.
Vær en engel?
-"Vær en engel." Jeg hater meg selv. -Ja, klart.
Jeg må virkelig granske Adam.
I motsetning til disse NFT-ene. Det er ikke kunst.
-En glede, som alltid. -Der er han.
Hvis Adam drepte Malcolm for å stoppe utpressingen,
er alle tre motivene i ett.
Nå begynner det.
Rød prikk på maleriet i det eksperimentelle rommet.
Der er du. Dette er imponerende.
Takk for det innsiktsfulle og spesifikke komplimentet.
Står fortsatt på listen og beveger seg oppover.
-Roald. -Kate, kjære.
-Du kom. -Vil ikke gå glipp av det.
-Dette er en triumf. -Du smigrer.
Er det innsiktsfullt og spesifikt?
Har vi møttes før?
Sannsynligvis ved Sundry House. Malcolm tok ham med.
-En venn av Malcolm og Kate… -Bare Malcolm.
-Jonathan, hyggelig. -Roald.
Amerikaner?
Hvilken kyst?
Begge, på en måte.
Du ser ut som en California-gutt.
Jeg hater denne fyren.
La meg gi dere en privat omvisning. Skal vi?
Her kommer den hovedmistenkte.
Jonathan. Hei.
-Ok. Hvis dette får ham til å snakke. -Å, gud.
Du lukter godt.
Jeg tok molly. Hva synes du? Du har nok god smak.
Bør jeg kjøpe det?
-Dette egget? -Ja.
For 70 000 pund får du knuse egget og se hva som er inni.
-Det er interessant. -Kriminelt.
Jeg vil kjøpe det til Phoebe.
-Tror du hun vil like det? -Er dette en test?
-Du kjenner henne best. -Sant. Men jeg vet like lite som deg.
Dere to virker lykkelige.
Når du ikke blir pisset på av ryddegutter.
Jeg forguder henne.
Jeg gjør det.
Det er som…
…småkaker til frokost…
…og alle andre måltid…
…hver dag.
Alltid.
Tilstå, så jeg kan gå tilbake til livet mitt.
Høres flott ut.
Ikke som…
…kjølig stillhet.
Malcolm og Kate.
Rampete John. Jeg trodde ikke du var en sladrekjerring.
Du har rett, Malcolm er søppel. La meg si noe.
Ikke la den nysgjerrige klysa nærme seg dine private saker.
Hva mener du?
Han gjør det på en britisk måte, men han vil presse deg.
Om du drepte Malcolm for utpressing,
hvorfor advarer du meg om at han kan utpresse meg?
Vet du hva? Du har overbevist meg.
Jeg skal kjøpe det jævla egget til kjæresten min.
Du, Jonathan!
Sir.
Kanskje det ikke er Adam.
Jeg er tilbake til ingenting.
Simons hovedattraksjon heter "metakatt", en samling kattemalerier.
Det er litt teit.
Ok. Jeg er drittsekken.
Simon er et geni.
De øynene, ikke sant?
Rhys. Født fattig, en mann av folket. Allikevel er han her og passer inn.
Det er noe ved ham som ikke stemmer.
-Hva synes du? -Jeg har forelsket meg i en katt.
Synd at den sikkert ender på en samlers lager.
Tror du de kjøper kunst for å se på den?
Adam kaller kolleksjonen sin en "portefølje".
Hvorfor er du venn med dem?
Beklager, jeg…
Jeg vet at du ikke står for noe av dette.
Jeg tenker det stadig vekk.
-Har du venner fra college? -Studerte ikke.
-Ja, noen få. -De var snille da jeg trengte det.
Er de fortsatt det?
Snille?
Har noen av dem en forkjærlighet for mord?
Det ville vært hyklersk av meg
å ta avstand fra gamle venner for at de er seg selv.
Men jo lenger man kjenner noen,
desto mer ser du på dem som mennesker.
Selv sånne som Roald.
Roald? Fortell mer.
Hei! Simon.
Faen ta deg.
Hva skjedde nå?
Din manipulerende drittsekk!
Si det. Kom igjen. Si at du er falsk. Si det.
Si det! Slipp meg, for faen. Din drittsekk!
-Fjern hånda… -Hva mente hun?
En ære.
Etter fødselen ble meta-katten ødelagt.
Eller perfeksjonert.
Født i det lidenskapelige øyeblikket vi ble vitner til.
Dere bestemmer.
Det var en del av showet.
-Å, så fantastisk genialt. -Det var ikke en del av showet.
Den jenta ville ta hevn.
Simon gjorde noe mot henne. Hva?
-For et jævla rot. -De elsket det. De kjøpte det.
Arrester henne. Få henne til å holde kjeft.
Kun om du vil ha en kunstner i dette galleriet igjen
som vil jobbe med deg.
Og det er en jævla fest.
Hva har han gjort?
-Jeg må finne det ut. -Faen heller.
Å, gud.
-Kate. -Gå vekk.
Den kvinnen…
-Jeg så henne. -Jaså?
Akkurat da hun ødela livet mitt?
Jeg vet hvor du kan finne henne.
Ikke en del av byen som får besøk av mange kunstkjennere.
Går vi dør til dør?
Hun er ikke i sitt rette element. Ikke at hun viser det.
Nei.
Der.
Hei.
-Får vi snakke med deg? -Ingen vits i å løpe.
-Vi får bare sjefen til å si hvem du er. -Vi vil ikke ta deg.
Jeg vil vite hvorfor du kastet malingen.
Hva bryr det deg?
Jeg var…
…Simons assistent,
og jeg gjorde mer enn å vaske pensler.
Jeg malte de lerretene.
Pisspreik.
Bevis det.
Hvis jeg kunne det, ville jeg ikke vært her. Simon sørget for det.
Du gjorde jobben, Simon tok æren.
Og pengene. Og…
Han sa at alle kunstnerlærlinger…
…betaler for seg.
Jeg er ikke den eneste. Det er andre assistenter.
Men de er for dopa eller redde til å si noe.
Han lot det bare ligge og slenge
til vi ble stresset.
Veldig avslappet.
Som om det ikke var et kalkulert trekk
for å gjøre meg til en narkis som ingen ville tro.
Det er min tantes katt, Isis.
-Isis. Malcolm skrev om henne. -Vi brukte Sennelier-oljer.
-Hvis dere ikke tror meg, faen ta dere. -Jeg tror deg.
Hva heter du?
Blue, som fargen.
Cahill.
Er 3000 nok?
Hvor mye skulle Malcolm gi deg?
Han kom til deg om Simon, ikke sant?
Ja.
Men det handlet ikke om det.
Han sa han skulle avsløre Simon.
Det er alt jeg har ønsket meg.
Så lot han være, stakk av, forsvant.
Fordi han utpresset Simon i stedet.
Og Simon, ja, du, Simon, du drepte ham.
Jeg har for mange venner. Kom tilbake når en er død.
Jeg orker ikke mer.
Det er teit.
Det var modig.
Ta vare på deg selv.
Kate, vi må snakke om Simon.
Nei.
-Hør her. -Hvorfor bryr du deg?
Fordi han er farlig.
Du bør høre etter, din skinnhellige dritt… Jeg forstår ikke hvorfor du er her.
-Jeg prøver bare… -Det er ikke din verden.
Dette er ikke din by.
Å redde meg fra et ran gir deg ikke en plass i livet mitt.
-Jeg gjør ikke det. -Jeg kjenner igjen svindlere.
Du er et hult null uten noe eget liv.
Vet du hva? God natt.
Det gikk bra.
Du drar før eller siden, Simon, og jeg vil være like bak deg.
Kanskje du var genial en gang, og presset om å produsere
fikk deg til å utnytte Blue eller andre artister,
eller så var du alltid et skall som kjøpte alt,
inkludert illusjonen av å være et geni.
Blue er for ødelagt til å avsløre deg. Det er trist at Malcolm aldri kan.
Han var fæl, men du er et monster og morder.
Jeg gleder meg til å være ferdig med deg
og tilbake til folk som ikke vet eller bryr seg om hva en NFT er.
Nei. Nei, jeg har deg.
Kom ut.
Kom ut, Simon.
KONTOR 2
Hva vil du?
"Jeg nærmer meg. Å finne ut hvem du er.
Apropos det... Du gikk glipp av kveldens høydepunkt."
Vær rask.
Faen heller.
Politiet kommer inn om 45 sekunder.
Nadia hadde rett.
Den første mistenkte er som regel det andre offeret.
Det var den teorien om ett enkelt mord. Faen.
Du drepte Simon, sendte melding for å hovere, og nå svarer du ikke.
Å, Jonathan. Takk og lov.
Det kan ikke være deg, vel? Det er ikke mulig.
Jeg var redd du ville få høre nyheten før du så meldingen min.
-Jeg ville du skulle høre det av en venn. -Ja, takk og lov
at vår venn Jonathan er her.
Roald, derimot… Og de sørger visst ikke så mye.
Overse dem. De er hurper.
Her.
Glad du er her.
Det er ekkelt å prøve å ha følelser når du er med briter.
-Kondolerer. -Han var mer Phoebes venn.
Skolen. Hvem bryr seg om hva du ble om de kjente deg på skolen.
-Det var det Rhys sa. -Døden er noe dritt.
Hei.
Har Jonathan sagt det rette? Det er superkraften hans.
Hvor er Kate?
På politistasjonen.
Sophie er hjemme, på beroligende midler.
Kan du tenke deg?
Kanskje Simon tok sitt eget liv.
Øret hans manglet. En slags van Gogh-hyllest.
Vent. Kuttet de av øret hans?
Han ble praktisk talt spiddet.
-Ikke akkurat selvmord. -Den fæle øredobben
må ha vært verdt noen tusen. Lykke til med å selge den.
Gi dere.
Dette handler ikke om penger.
Malcolms finger, Simons øre, jeg forstår ikke ennå,
-men du har et mønster. -Simon ville aldri høre
på folk, eller hva?
Det er som et galleri av sosiopatisk oppførsel.
Alle er på listen over mistenkte.
Det er et lyspunkt for Kate.
Vet dere hvor mye Simons greier er verdt nå?
Den dumme katten blir hennes største provisjon.
Jeg trenger luft.
Jeg er enig med Rhys.
Er ikke dette Simons nærmeste venner?
Så jævla rik.
Rhys er annerledes.
Jeg vet ikke om han er bedre eller verre.
Hva var din første tanke da du hørte at Simon ble myrdet?
-Bra. -Sjokk.
Tror jeg. Du?
Det motsatte.
Simon knuste folk.
De elsker fiender.
Jeg kan ikke bevise noe, men…
Kanskje karma tok ham.
Jeg visste han var en fæl person, men…
…jeg håpet han ville endre seg.
Eller i det minste bli ærlig.
Det jenta med maling snakket om…
…Simon løy.
Jeg tenker stadig at om Simon hadde innrømmet det hele,
ikke nødvendigvis for verden, men for seg selv, så kunne han ha…
Så jeg er lei for at han er død.
-Høres oppriktig ut. -Ja.
-Er han det? -Ikke se sånn ut. Det går bra.
Jeg trenger bare en pause.
Jeg kjenner følelsen.
Jeg må omgruppere før du skader noen andre
eller lykkes i å finne ut mer om meg.
Hvor er du, Malcolm?
Fortell i det minste at du puster.
Du kan fortsette å knulle hvem hun enn er. Jeg bryr meg virkelig ikke.
Ring, er du snill.
Giftig, men oppriktig.
Redd. Jeg tror ikke at hun er deg.
Blue, har du forlatt politistasjonen?
Nei, det er bra du uttalte deg. Du har ingenting å skjule.
Ja, jeg mente det.
Wiltshire, 28 dager.
De venter en telefon fra deg. Ring i dag om du mener det.
Hjelper Kate henne?
Nei, ikke takk meg, men ikke rot det til.
Gi beskjed når du er nykter, så kan vi diskutere fremtiden din.
Vennene hennes er narsissister som telegraferer filantropi
i alle avisene.
Selv Rhys er en fiasko som ordnet seg.
Kate er fæl mot Blue foran andre, men i hemmelighet betaler hun for rehab.
Jeg skjønner ikke.
Hvorfor skjule at hun ikke er en fæl person?
Jeg gjorde det.
Ble kjent med verdens mest sinnssyke, skadde folk.
Eneste vei ut er gjennom.
Trodde aldri jeg ville bli så desperat etter å lese Agatha Christie.
Går det bra, professor Moore? Mer Agatha? Det kan ikke stemme.
Du kan ikke legge den fra deg.
Fortell sannheten.
-Skriver du virkelig en bok? -Må hun alltid være så smart?
For noen ganger hører jeg folk si
at de skriver en bok for syns skyld.
Som Malcolm, fordi han…
Han ba oss kalle ham det. Jeg…
-Skrev han bok? -Gjorde han?
Jeg sverget på at han kjente min smerte da…
Han meldte seg frivillig til å lese sidene mine, så bare…
…forsvant han.
Jeg tror han er syk.
Er han ikke død, kan han svare på en melding.
Det får meg til å føle meg så…
Dette høres dumt ut,
men det er vanskelig for meg å vise ham de sidene,
og nå er det som om jeg aldri eksisterte.
-Var hun bare en student? -Ja.
Malcolm var en skikkelig drittsekk.
Det er sikkert ikke sånn.
Han kommer nok tilbake.
Min identitet som forfatter kan ta en pause. Det går bra.
Jeg er ingen Malcolm,
men jeg leser gjerne sidene dine.
Seriøst?
Nå som du er forfatter, kan ikke Malcolm ta det bort.
Og ikke jeg heller.
Å, gud, nei. Faktisk så er smaken din litt tvilsom.
Ja.
Du bør vite at det er…
Det er en kriminalroman med mytologiske skapninger.
Takler du å bli så underholdt?
Jeg har hørt at jeg er snobbete, men jeg jobber med det.
Gi meg enhjørninger.
Greit.
Jeg må gå.
Jeg visste du var kul. Til millenniumsbarn å være.
Vet du hva det verste med at du dukket opp i livet mitt er?
Hvor bra det begynte å bli.
Jeg skal ta det tilbake fra deg.
For å gjøre det, må jeg finne ut av deg.
DA HAN BLE SKUTT OG DREPT
HVEM VAR GUINEVERE BECK?
"Det var vanskelig, men jeg klarte det.
Hallo, Joe."
Tekst: Therese Murberg