‎- Anterior în ‎TU‎… ‎- Jonathan!
‎- Jonathan Moore. ‎- Jonathan!
‎Americanul.
‎Nu credeam că Malcolm știa de panoramă.
‎Kate Galvin.
‎Galeristă, iubește arta, necăsătorită. ‎Determinată, ambițioasă.
‎- Ar trebui să fac plângere. ‎- Nu mă pomeni!
‎I-ai salvat viața lui Kate.
‎O să mă revanșez.
‎Bunul meu prieten, Adam Pratt, ‎a deschis recent Sundry House.
‎- Hai cu noi! ‎- Rahat, sunt în iad.
‎E timpul să plece acasă.
‎Malcolm. Stai, eu l-am…?
‎„Când l-am lăsat pe masa ta, ‎credeam c-o să o încasezi tu.”
‎- Nu eu, unul dintre ei l-a ucis… ‎- Mori, dracului, Malcolm!
‎…pe Malcolm.
‎- Voiai să dai vina pe mine. ‎- Încântat, camarade!
‎Cine ești?
‎Unul dintre voi.
‎Unul dintre voi, ticăloșii, ‎mi-a dat mesajele alea.
‎Unul din voi mă urmărește.
‎Unul din voi l-a ucis pe Malcolm ‎și l-a lăsat pe masa mea.
‎Acum încearcă să mă incrimineze pe mine.
‎Știi că am scăpat de cadavru.
‎Poate nu ca cineva ‎care nu a mai făcut asta niciodată.
‎Din păcate, asta m-a făcut ‎să-ți par interesant.
‎Deci care-mi ești?
‎Ești bine, Jonathan? Pari bolnav.
‎Mi-e bine.
‎Ce ziceai?
‎Jonathan zicea că povestea ta ‎e captivantă, dar e timpul să toastăm.
‎Dacă n-o faci tu, o fac eu.
‎Dacă mă eclipsezi…
‎…te omor.
‎Pentru Simon și cel mai bun vernisaj! ‎Noaptea asta e a ta.
‎- Pentru Simon! ‎- Pentru Simon!
‎- Trăiască! ‎- Noroc!
‎- Noroc!
‎Îmi vreau doar ‎mica vacanță europeană înapoi.
‎Ce e asta?
‎„Vi se solicită prezența ‎la o serată mortală.”
‎Un cerc de suspecți privilegiați,
‎o înscenare, iar acum o invitație criptică ‎ruptă din intriga britanică a unei crime.
‎Rahat!
‎Sunt într-un roman polițist, ‎cea mai slabă formă de literatură.
‎TU
‎Poate-s paranoic, dar ai reușit ‎să pui cadavrul la mine în casă.
‎Poate nu doar asta ai pus.
‎Mai ai ceva nou de spus?
‎Normal că folosești Evanesce.
‎Nu poți afla cine te-a sunat, ‎mesajele citite dispar.
‎Preferata elitelor și a paranoicilor.
‎Când mi-ai pus asta pe telefon? Cândva…
‎Băutură!
‎…în gaura neagră ‎a nopții respective, aifost acolo.
‎Ușurel, flăcăule!
‎De asta nu beau eu.
‎GALERIA CLOTHO
‎Ce-i asta, expoziția lui Simon?
‎Chiar trebuie să caut totul pe Google?
‎„Galeria Clotho”.
‎Da. Vernisajul expoziției lui Simon Soo.
‎Cadru elitist, crema societății, bifat. ‎Galeristă, Kate Galvin.
‎GALERISTĂ
‎Ți-ai omorât iubitul de rahat,
‎l-ai lăsat pe masa mea ‎și acum mă tachinezi?
‎Te-am căutat la birou, nu ești aici.
‎Am o grămadă de pregătiri, Mal. ‎Îmi poți da mesaj?
‎Mi-ar prinde bine niște ajutor.
‎Pare ofticată pe bune pe mort,
‎ceea ce sugerează că nu știe că e mort.
‎Ar putea înregistra de fațadă, ‎fiindcă e o criminală deșteaptă.
‎Grozav! Iar mă regăsesc ‎în genul care-mi place cel mai puțin.
‎Mooney adora romanele polițiste. ‎Mie-mi par „Spânzurătoarea” pentru adulți.
‎Găsești indicii, câștigi jocul. ‎Nu e mare artă.
‎Cadavrul din bibliotecă ‎și ‎Crima din casa parohială.
‎- Vom studia astea? ‎- Nu, e un proiect personal.
‎Păcat! Ador romanele polițiste.
‎Nu crezi că stilul e puțin stereotipic?
‎Doamne, ești unul din ăia! Trist.
‎Au! Dar am nevoie de ea.
‎Ce-mi scapă?
‎E un stereotip, dar e unul distractiv.
‎Te captivează, ‎ascunde un comentariu social.
‎Sincer, problema ta ‎e că misterele sunt interesante.
‎De ce e asta problema mea?
‎Cine nu vrea să fie interesant?
‎Bărbații albi geniali. Da?
‎Sincer, să fii plictisitor denotă acum ‎o formă înaltă de artă, pe când…
‎Dacă vrei să fii publicat, fii captivant,
‎că de-asta e Agatha Christie ‎cea mai bine vândută romancieră.
‎Iar 99% din oameni ‎nu termină ‎Gluma infinită‎.
‎- Eu, da. ‎- O lună…
‎- …pierdută din viață. ‎- Brutal de tipic generației Z!
‎Deci sunt un snob?
‎Un pic patriarhal.
‎- Deci care e proiectul? ‎- Încă îl caut.
‎Și trebuie să înțeleg ‎cum funcționează astea.
‎Ce, clișeele?
‎Vă spun eu.
‎Aroganta asta de 19 ani ‎e un înger trimis să mă ajute.
‎- Te rog. ‎- Bine, păi…
‎…în șase minute trebuie ‎să meditez pe cineva la rusă.
‎- La rusă? ‎- Da, și mă mai găsiți
‎plimbând câini răzgâiați ‎în Hyde Park în timpul săptămânii.
‎Nadia, tu când dormi?
‎Somnul e pentru cei bogați. ‎Uitați cum e cu Dame Agatha.
‎În primul rând, nu există coincidențe.
‎Doi, toate motivele se reduc ‎la sex, bani sau răzbunare.
‎Și trei, primul suspect ‎e, de obicei, a doua victimă.
‎Nu, eu îmi imaginez o singură ‎crimă violentă și o înscenare.
‎Atunci totul se rezumă ‎la motivul uciderii victimei.
‎Cineva a vrut-o moartă destul cât ‎s-o plănuiască și s-o pună în aplicare…
‎Cred că înscenarea dă dovadă de orgoliu. ‎Dar făcută cu cap?
‎Marfă!
‎Cam asta ar fi.
‎Dacă vi se vinde bine cartea, primesc 10%.
‎S-a făcut!
‎- Bun. La revedere! ‎- Mersi, Nadia.
‎„Nu există coincidențe.”
‎Joe Quinn-Goldberg.
‎Elliot, boule!
‎Ce convenabil ‎că intermediarul familiei Quinn
‎m-a băgat într-un film polițist.
‎Arăți ca un Jonathan.
‎Era vorba că nu mă mai suni.
‎- Asta înainte să-mi întinzi cursa. ‎- Ce?
‎Mesajele.
‎Malcolm Harding.
‎- Ei? ‎- Nu-ți imaginezi ce ușurare e
‎să n-am idee despre ce vorbești.
‎Ar trebui să încerci să meditezi. ‎Pentru mine face minuni.
‎Ascultă-mă!
‎- Elliot, nu sunt idiot. ‎- Cam pare că ești.
‎Îmi pare rău că ți-ai ratat noua viață, ‎dar acum eu am trecut oficial și…
‎efectiv peste toate astea.
‎Îți doresc ‎să dispară suferința și cauzele ei.
‎Și să te ia naiba ‎că mă faci să distrug telefonul ăsta bun!
‎Sigur nu poate fi atât de ușor.
‎EVANESCE ACUM ‎UN MESAJ NOU
‎„Bună, din nou!” La naiba, tu ești!
‎„Drăguță haină! Te prinde maroul.”
‎Unde ești, dobitocule?
‎Ai putea fi oriunde. Unde ești?
‎Șmecher ce… „Aflu multe despre tine.
‎Paranoic.
‎Singuratic din fire.”
‎Oriunde ai fi, ești un obsedat nenorocit.
‎„Sigur nu ești profesor pe bune.”
‎Serios? Dar tu cine ești?
‎Gândește-te!
‎„De ce l-ai omorât pe Malcolm?”
‎Și un răspuns sarcastic ‎m-ar ajuta să aflu motivul
‎și să-mi dau seama ‎cine ești, să opresc asta
‎și să mă întorc la…
‎„Nu te cheamă Jonathan Moore.” La dracu'!
‎„Aflu eu curând ce-i cu tine.” ‎Nu pot să te las să faci asta.
‎Deci trebuie să aflu eu primul.
‎Doamna Phoebe.
‎A ținut s-o vizitez, ‎nu știu ce i-am zis în gaura neagră,
‎dar e un fan al lui Jonathan.
‎Oare să aștept aici?
‎Alo?
‎Nu țin să-mi petrec ziua cu o femeie ‎care a leșinat la Barack Obama.
‎„NU MÂNCATUL E BUBA, SUNT MANGĂ”
‎Dar dna Vorbă-Lungă ‎m-ar putea ajuta să te găsesc.
‎Oare am ajuns la timp?
‎La dracu', ce doare!
‎- Stai, Vicky, e inofensiv! ‎- Am auzit țipete.
‎Epilarea cu laser e ‎ca și cum te-ar linge un vulcan.
‎- Poți să-l pui pe Rupert jos. ‎- Zic doar că orice club e
‎o destinație specială creată ‎de cei care știu pentru cei care știu.
‎Scuze, e un apel de la investitori.
‎Tipul ăsta bea la 10:00. Perfect!
‎- Pot să revin. ‎- Nu, fac pauză de țigară.
‎Cum spuneam, sunt de acord. Absolut!
‎Oare să fie Doamna o criminală?
‎Apropo de ce mi-ai zis alaltăseară,
‎nu cred că m-a mai văzut ‎cineva atât de bine.
‎Oare ce naiba am zis?
‎E clar că ceva a făcut să ne împrietenim.
‎Și l-a tras în țeapă ‎pe Malcolm pe masa mea.
‎Mi-a făcut plăcere să te cunosc.
‎Hai că începe.
‎Și pe Adam. Pe voi amândoi.
‎Ascultă! E un club de noapte, ‎nu e Theranos, omule. Haide, calmează-te!
‎Ceai? Bella, ceai!
‎- Un pic de tensiune aici. ‎- Ai primit invitația?
‎Ea mi-a trimis invitația.
‎E cel mai tare eveniment. ‎Exclusivist. Toți prietenii vor fi acolo.
‎Atunci și eu.
‎Sună grozav.
‎Ce ar zice un detectiv? ‎„Cine îl voia pe Malcolm mort?” sună dur.
‎Ce drăguț că m-ai invitat!
‎Încă nu am mulți prieteni pe aici.
‎Îi sunt recunoscător lui Malcolm ‎că a insistat să vin.
‎- Păi, Malcolm… ‎- A mușcat.
‎- Adică? ‎- Lui Kate îi place de el. E suficient.
‎Nu-s toți de acord.
‎Ai plăti 10.000 de lire pe înscrierea
‎la un club afiliat cu Biserica Satanică?
‎- Nu mă întrerupe! ‎- Scuze!
‎Îi dezvăluiam lui Jonathan ‎că Malcolm e puțin controversat.
‎Ce a fost asta?
‎A, important! Pe cine o să porți?
‎La vernisajul lui Simon?
‎Of, John, dragul de tine!
‎Regina de gheață, ‎prietena de sex a lui Malcolm…
‎Partenera iubitoare și caldă.
‎Kate e prietena lui Phoebe. ‎E marea ei noapte.
‎Nu poate s-apară orice bărbos ‎în țoale de duzină.
‎- Au! ‎- Hei, Vic?
‎Vic, îl duci tu pe orfanul dickensian ‎al lui Phoebe la galerie?
‎- Tom a trimis costumele acolo? ‎- Da.
‎Nu pot merge. Nu știu nimic de Malcolm.
‎Nu comenta!
‎E lumea lui Phoebe. Noi doar trăim în ea.
‎Bine.
‎Și cam cât costă un costum de-ale lui Tom?
‎- Fiindcă sigur nu am atât. ‎- Într-un fel, e un costum cadou. Nu…
‎De fapt, nu-l plătești. ‎Vor doar să fii văzut la ei în club.
‎Nu tu, evident.
‎Gratuități pentru cei care nu au nevoie. ‎Capitalismul merge uns.
‎Nu acolo, oprește-te! E prea mult.
‎Mut-o pe peretele sudic, să respire.
‎Kate pare că e singura din cercul ei ‎care muncește.
‎Acolo, jos, în dreapta! ‎Ne vedem la mașină.
‎Iată câțiva suspecți ‎care n-au muncit o zi în viața lor.
‎Ia te uită, e profesorul sărac!
‎Precum Connie, tipul cu caii.
‎Connie cel diplomat.
‎Sophie și coada ei.
‎Și artistul care-și lasă opera ‎să vorbească.
‎Mor să aflu de unde ai jacheta asta sport.
‎Super! Sunt într-o relansare ‎vestică a ‎Fetelor rele.
‎M-a trimis Phoebe.
‎Interesant! Phoebe e ‎foarte importantă în cercul ăsta.
‎Spune-i ce vrei.
‎Tom sau Ralph, nimic Euro.
‎Presupun că holbatul ăsta e ‎tot vernisajul de care am parte.
‎- Ai emoții cu expoziția? ‎- Nu.
‎Vorbeam cu Malcolm…
‎Pulărăul ăla fără cap nu vede arta ‎nici dacă i se ușurează în gură.
‎Cum ar formula Hercule Poirot ‎urmărirea unui pulărău?
‎Nu-ți place Malcolm?
‎- Nu ne gândim la el. ‎- Sculă-Mare ăla mi-e dator cu 60 de lire.
‎- Pariezi pe cai, profesore? ‎- Destul despre Malcolm!
‎- Toți îl urau? ‎- Haina, domnule?
‎- Simon, ești îmbrăcat? ‎- Îl citesc pe Neruda.
‎Phoebe l-a invitat pe Jonathan.
‎Înțeleg.
‎Jonathan, dacă te-a adoptat Phoebe, ‎tot ce pot spune e că ești norocos.
‎Dacă o rănești în vreun fel, ‎îți dau foc la sculă. Dar felicitări!
‎În sacoul ăla arăți a chelner.
‎Dacă aș scrie, n-aș putea s-o fac pe ea ‎criminalul. Oamenii și-ar da seama.
‎Mersi. Ce conversație plăcută!
‎- Simon? Alegi ceva, te rog? ‎- Cui îi pasă ce port?
‎E stresată.
‎Presei, clienților, lumii.
‎E greu să transmiți urgența ‎aristo-cretinilor care nu pot da greș.
‎Expoziția va fi un succes.
‎Sunt cele mai bune lucrări ale mele. ‎Nu dansez pentru ei.
‎N-ai vrea s-o fac.
‎Dacă vreau mai mult, ‎am nevoie de întrebări mai bune.
‎Trebuie să aflu mai multe despre Malcolm.
‎Kate pare genul ‎care are rezerve pentru orice.
‎Poate are copia cheii ‎de la biroul lui Malcolm.
‎Bingo!
‎Biroul lui Malcolm.
‎Cărți, toate scrise de bărbați.
‎Programa pe care-i e prea lene ‎s-o actualizeze. Băutură, nimic nou.
‎L-ai ucis cu un motiv.
‎Sex.
‎Bani.
‎Sau răzbunare.
‎Tariful de detectiv.
‎„Bagheta de Argint”.
‎„Speranța Trăsurii”.
‎Sunt nedumerit.
‎Stai!
‎- Pariezi pe cai? ‎- Cai.
‎Sunt pariuri, deci astea sunt datorii.
‎Avea bani din familie, ‎dar, cu destule pariuri,
‎poate rămăsese fără.
‎„Ludovic, Regele-Soare cu Pumnal,
‎joia, ora 15:00, bursă”?
‎Am mai zis că nu-mi plac enigmele.
‎O, domnule profesor, ce…?
‎Ce faceți?
‎Rahat!
‎Îi lăsam un mesaj, a lipsit de la muncă.
‎Prietena lui Malcolm m-a rugat să văd ‎dacă și-a uitat portofelul. Mi-e vecină…
‎E plictisitor.
‎- Credeam că dați spargere. ‎- Nu, scuze că te dezamăgesc.
‎Ce mai e prin tărâmul misterelor?
‎Nu e domeniul meu, dar… ‎Încerc să nu-mi pierd speranța.
‎Și așa faceți ‎cea mai banală greșeală posibil.
‎- Și anume? ‎- Permiteți să nu fie domeniul dv.
‎Spuneți-mi că detectivul dv. ‎nu pierde timpul căutând motive.
‎Credeam că așa…
‎Asta e „ce”, nu „cum”. ‎„Cum” e ceea ce face povestea interesantă.
‎Detectivul dv. trebuie ‎să fie cumva special.
‎O superputere, deducție, ‎știință sau așa ceva.
‎O, Doamne, fața dv.! ‎Tocmai v-am ajutat, nu-i așa?
‎Nadia are dreptate.
‎Am greșit încercând ‎să-i fac să se destăinuie unui străin.
‎Am atuuri pe care nu m-am bazat.
‎Am spirit de observație.
‎Gemma ia Adderall, ‎nu plătește niciodată nimic,
‎colecționează diademe, abia-l observă ‎pe Malcolm, deci e în josul listei.
‎Prințesa Binecuvântare ‎„lucrează în tehnologie”, cu ghilimele.
‎Crede că trăim în simulări. ‎Dacă nimic nu e real, crima e un fleac.
‎Și-a aranjat să nu muncească deloc
‎și e greu să crezi că ar omorî pe cineva. ‎Nu imposibil, dar tot în josul listei.
‎Când Adam a deschis Sundry House, ‎a devenit proiectul lui principal
‎să nu moară înainte să înceapă.
‎Nu e oaia neagră a familiei, ‎mai curând o rușine.
‎După normele americane, ‎cei din familia Pratt sunt de bani gata.
‎Tatăl e genul pe imobiliare și filantrop.
‎Frate-său e senator.
‎Băiatul de aur al familiei, ‎poate primul președinte gay.
‎Între timp, Adam e celebru fiindcă ‎a fost prins băut la volan, în frac,
‎cu Timothée Chalamet în dreapta.
‎De când e cu Phoebe, s-a schimbat în bine.
‎Mă rog, măcar nu mai conduce.
‎Sundry House e un succes.
‎- Scuze! ‎- E în regulă!
‎Un huligan drăguț, se chinuie ‎să-și impresioneze tatăl care l-a respins.
‎- Îmi cer scuze pentru el. ‎- Vrea să deschidă încă șase.
‎Nu știu dacă e capabil de crimă,
‎dar pariez că poate înscena ceva binișor.
‎De ce să-l ucidă pe Malcolm?
‎PROGRAM AVANSAT
‎Adam Pratt este ‎Ludovic al XIV-lea, Regele Soare.
‎Ia stai așa!
‎„Ludovic, Regele Soare”. ‎Malcolm zicea de Adam.
‎- Mulțumesc! ‎- Da.
‎- E joi. ‎- Mulțumesc că ați venit.
‎Mulțumesc!
‎Mulțumesc că ați venit!
‎- Claire, mereu o plăcere. ‎- Mulțumesc!
‎Ei bine, să descifrăm codul lui Malcolm.
‎- Bine. ‎- Ce?
‎Fă-o!
‎- Ludovic, Regele Soare și Pumnal? ‎- Imploră-mă!
‎Te rog!
‎Pișă-te pe mine!
‎- Nu la secretul ăsta mă așteptam. ‎- Da!
‎Mulțumesc.
‎Mai mult! Mai dă-mi!
‎- Mai dă-mi! ‎- Am văzut destul.
‎Deci Malcolm știa de…
‎Salut, băgăcios mic și împuțit!
‎Pot să explic.
‎Ia zi!
‎Rahat! Ce să zic acum?
‎Sunt scriitor. ‎Fac cercetări, scriu o carte.
‎Despre bogătași.
‎Ce drăguț!
‎Ce fel de carte?
‎Roman polițist.
‎De fapt, e despre inegalitate.
‎Cum cred că sunt mai buni ca noi.
‎Păi asta o să-ți ia vreo zece volume, nu?
‎- Dacă am noroc, da. ‎- Da.
‎Ia să ne uităm aici un pic!
‎Ia vino-ncoa'!
‎Cum ziceam, scriitor. Idei.
‎Ia te uită!
‎Pun tot pe Bagheta de Argint.
‎Plată.
‎Se înțelege că o să suferi de o criză ‎foarte neplăcută de Alzheimer.
‎Cu drag!
‎Bun. Presupun că ne vedem ‎la mizeria aia de expoziție, profesore.
‎- Da? ‎- Da.
‎Dă-i drumul, tai-o!
‎Vernisajul lui Simon Soo.
‎Omoară-mă! Dar suspecții ‎se strâng laolaltă, așa că apar și eu.
‎Mamele din Madre Linda n-ar clipi ‎la perversiunealuiAdam.
‎Dacă Malcolm știa și-l șantaja pe Adam ‎ca să-și acopere datoriile de la pariuri,
‎ei bine, poate că te-am găsit.
‎Fără poze, vă rog!
‎Ține ușa!
‎Zâmbește, pari bogat!
‎Încerc să evit toată tevatura.
‎Se poate? Ești drăguță?
‎- „Ești drăguță.” Mă urăsc. ‎- Da, sigur.
‎Ca suspect, ‎Adam merită o atenție specială.
‎Nu ca NFT-urile astea, scuze. ‎Nu sunt artă.
‎- O plăcere, ca de obicei. ‎- Uite-l!
‎După Nadia, faptul că Adam l-a ucis ‎pe Malcolm să oprească un șantaj
‎bifează toate cele trei motive.
‎Hai să-ncepem!
‎Bifează muralul oglindit ‎din camera experiențială.
‎Iată-te! E de-a dreptul impresionant.
‎Mersi pentru complimentul ‎profund și specific!
‎Încă pe listă și amenință ‎să urce tot mai sus.
‎- Roald. ‎- Kate, dragă!
‎- Te-ai întors la timp. ‎- N-aș lipsi!
‎- E un succes, Kate. ‎- Lingușitorule!
‎Ce? Asta e profund și specific?
‎Ne-am cunoscut?
‎Poate la Sundry House. ‎Malcolm a venit cu el alaltăseară.
‎- Amicii lui Malcolm și ai lui Kate… ‎- Doar al lui Malcolm.
‎- Jonathan, încântat! ‎- Roald.
‎American, nu?
‎De pe ce coastă?
‎Cam ambele.
‎Da, arăți a băiat de California.
‎Îl urăsc pe tip.
‎Vă ofer amândurora un tur privat. Mergem?
‎Suspectule principal, începem!
‎Jonathan! Salut, omule!
‎- Bine. Dacă îl face să vorbească. ‎- Doamne!
‎Ce bine miroși!
‎Sunt pe ecstasy. Ce crezi? ‎Odată aveam gusturi bune.
‎Să investesc?
‎- În oul ăsta? ‎- Da.
‎Pentru 70.000 lire, ‎poți sparge oul să vezi ce e în el.
‎- Fascinant! ‎- Criminal.
‎L-aș lua pentru Phoebe.
‎- Crezi că i-ar plăcea? ‎- E un test?
‎- Nu o cunosc la fel de bine ca tine. ‎- Da. Dar ne dăm cu presupusul.
‎Voi doi păreți fericiți.
‎Când nu se pișă chelnerii pe tine.
‎O ador.
‎Zău!
‎E ca niște…
‎fursecuri la micul dejun…
‎și la toate celelalte mese…
‎în fiecare zi.
‎Mereu.
‎Mărturisește, ‎ca să mă întorc la viața mea!
‎Sună grozav.
‎Nu e ca un…
‎știi tu, con de tăcere.
‎Malcolm și Kate.
‎John cel obraznic!
‎Nu credeam că-ți place bârfa.
‎Așa e, Malcolm e un gunoi. Să-ți zic una!
‎Nu lăsa zdreanța aia ‎să se bage în treaba ta!
‎Adică?
‎E diplomat, dar o să te ia la scuturat.
‎Dacă l-ai ucis pe Malcolm pentru șantaj,
‎de ce mă anunți că m-ar putea șantaja?
‎Știi ce? M-ai convins.
‎O să-i iau prietenei mele ‎oul ăsta afurisit.
‎Ești tare, Jonathan!
‎Domnule!
‎Poate că nu e Adam.
‎Am ajuns de unde am plecat.
‎Atracția lui Simon e „metapisica”, ‎o colecție de picturi cupisici.
‎E cam nașpa.
‎Bine. Eu sunt măgarul.
‎Simon e un geniu.
‎Ochii ăia, nu-i așa?
‎Rhys. Copilărie săracă, om din popor, ‎dar pare că se simte în largul lui.
‎Ceva la el nu se leagă.
‎- Ce crezi? ‎- Cred că m-am îndrăgostit de o pisică.
‎Păcat că o să ajungă ‎în depozitul vreunui colecționar!
‎Credeai că iau opere ca să le privească?
‎Adam își numește colecția „portofoliu”.
‎De ce ești prieten cu ei?
‎Scuze, eu…
‎Știu că nu prea susții nimic ‎din toate astea.
‎Și eu cred la fel.
‎- Ai amici din facultate? ‎- N-am făcut una.
‎- Da, câțiva. ‎- Au fost drăguți cu mine la nevoie.
‎Încă mai sunt?
‎Drăguți?
‎Și e vreunul predispus la crime?
‎Cred că ar fi ipocrit din partea mea
‎să reneg prieteni vechi ‎fiindcă au ajuns ce sunt.
‎Dar, sincer, cred că, ‎cu cât cunoști mai mult pe cineva,
‎cu atât ești mai blestemat ‎să-l vezi ca om.
‎Chiar și pe tipi ca Roald.
‎Roald? Mai spune-mi!
‎Băi! Simon!
‎Du-te-n mă-ta!
‎Ce tocmai s-a petrecut?
‎Rahat abuziv ce ești!
‎Spune-le! Hai! ‎Zi-le că ești un falsificator! Zi-le!
‎Zi-le! Dă-te de pe mine! Rahatule!
‎- Ia mâna… ‎- Ce voia să spună?
‎O onoare!
‎După naștere, metapisica a fost distrusă.
‎Sau perfecționată.
‎Născută dintr-un moment pasional ‎la care am fost toți martori.
‎Decideți voi.
‎O, a fost parte din expoziție!
‎- Ce genial! ‎- A fost pe dracu' parte din expoziție!
‎Tipa a vrut să se răzbune.
‎Simon i-a făcut ceva. Ce?
‎- Ce porcărie! ‎- Le-a plăcut. Au pus botul.
‎Găsiți-o! Arestați-o! Faceți-o să tacă!
‎Doar dacă mai vrei să pună piciorul ‎în galeria asta vreun artist
‎care să lucreze cu tine.
‎Și e o afurisită de petrecere!
‎Ce a făcut? De ce e capabil?
‎- Trebuie să aflu. ‎- La naiba!
‎O, Doamne!
‎- Kate! ‎- Lasă-mă-n pace!
‎Femeia aia…
‎- Am văzut-o. ‎- Serios?
‎Acum, când mi-a distrus viața?
‎Cred că știu unde poți s-o găsești.
‎Clar, prin zona asta ‎nu prea trec protectorii artelor.
‎Mergem din ușă-n ușă?
‎Nu e în elementul ei. Nu că ar arăta asta.
‎Nu.
‎Uite-o!
‎Salut!
‎- Putem vorbi? ‎- N-are rost să fugi.
‎- Cerem buletinul tău de la manager. ‎- Nu vrem să te arestăm.
‎Vreau să știu de ce ai aruncat cu vopsea.
‎Cât îmi dai?
‎Am fost…
‎asistenta lui Simon…
‎și am făcut mai mult ‎decât să spăl pensule.
‎Eu am pictat tablourile alea.
‎Aiurea!
‎Dovedește-o!
‎Dacă aș putea, nu aș fi aici, nu? ‎Simon s-a asigurat de asta.
‎Simon a primit laude pe munca ta.
‎Și bani. Și…
‎A zis că toți artiștii stagiari…
‎își plătesc partea.
‎Nu sunt singura. ‎Mai sunt și alți asistenți.
‎Dar sunt prea drogați sau speriați ‎ca să zică ceva.
‎Lăsa drogurile pe-acolo
‎pentru când eram stresați.
‎Așa, întâmplător.
‎De parcă nu era o mișcare calculată
‎ca să devin o drogată ‎pe care n-o crede nimeni.
‎E pisica mătușii mele, Isis.
‎- Isis! Malcolm scria despre ea. ‎- Și am folosit uleiuri Sennelier.
‎- Dacă nu mă credeți, să vă ia naiba! ‎- Te cred.
‎Cum te cheamă?
‎Blue, cum e culoarea.
‎Cahill.
‎Trei mii e destul?
‎Cât avea să-ți dea Malcolm?
‎Te-a căutat în legătură cu Simon, nu?
‎Da.
‎Dar nu era vorba de asta.
‎Zicea că o să-l dea în vileag pe Simon.
‎Asta e tot ce voiam.
‎Și n-a mai făcut-o, s-a cărat, a dispărut.
‎Fiindcă în schimb l-a șantajat pe Simon.
‎Iar Simon… ‎Da, tu, Simon, l-ai ucis pentru asta.
‎Am prea mulți prieteni. ‎Vino când moare unul!
‎Nu mai rezist.
‎E stupid, știu.
‎Cred că a fost un gest curajos.
‎Ai grijă de tine!
‎Kate, trebuie să discutăm despre Simon!
‎Nu, nu trebuie.
‎- Ascultă! ‎- Nu pricep de ce-ți pasă.
‎Fiindcă e periculos.
‎Ba ascultă tu, ipocrit neno… ‎Nu înțeleg de ce ești aici.
‎- Încerc doar… ‎- Nu e lumea ta.
‎Nici nu e orașul tău.
‎Nu intri în viața mea ‎dacă m-ai scăpat de un jaf.
‎- Nu vreau asta. ‎- Recunosc o escrocherie.
‎Ești un nimeni gol pe dinăuntru, ‎fără o viață a lui.
‎Și știi ce? Noapte bună!
‎A mers minunat.
‎Pleci tu la un moment dat, Simon, ‎iar eu voi fi pe urmele tale.
‎Poate erai genial odată ‎și, ca să continui să creezi,
‎ai exploatat-o pe Blue ‎sau pe cei dinaintea ei,
‎sau poate ai fost mereu ‎o fațadă care cumpăra tot,
‎inclusiv iluzia geniului.
‎Blue e prea distrusă ca să te demaște. ‎Trist. Păcat că nici Malcolm nu poate.
‎El era groaznic, ‎dar tu ești un monstru și un criminal.
‎Abia aștept să termin cu tine
‎și să revin la viața și la oamenii ‎care nu știu sau nu le pasă ce e un NFT!
‎Nu, te-am prins.
‎Hai afară!
‎Hai afară, Simon!
‎GALERIA CLOTHO ‎BIROUL 2
‎Ce vrei?
‎„Mai am puțin și aflu cine ești.
‎Apropo de asta, ‎ai ratat cea mai bună parte a serii.”
‎Grăbiți-vă!
‎Rahat!
‎Am 45 de secunde până intră polițiștii.
‎Nadia avea dreptate.
‎Primul suspect e, de obicei, ‎a doua victimă.
‎S-a zis cu teoria mea cu o singură crimă. ‎La dracu'!
‎L-ai ucis pe Simon, mi-ai scris ‎ca să te lauzi și nu-mi mai răspunzi.
‎Jonathan! Slavă Domnului!
‎Nu poți fi tu, nu? N-are cum.
‎Mi-era groază ‎c-auzi vestea înainte să-mi vezi mesajul.
‎- Voiam să auzi de la un prieten. ‎- Da, ce bine
‎c-a venit prietenul Jonathan!
‎Totuși, Roald. ‎Și nu par să sufere prea tare.
‎Ignoră-i! Toți sunt niște javre.
‎Poftim!
‎Mă bucur că ai venit.
‎E dubios să stai printre britanici ‎care încearcă să simtă.
‎- Condoleanțe! ‎- Era mai mult prietenul lui Phoebe.
‎De la școală.
‎Cui îi pasă ce devii ‎dacă te știu din școală?
‎- Asta a zis și Rhys. ‎- Moartea e un rahat.
‎Hei!
‎Ți-a zis deja Jonathan exact ce trebuie? ‎E puterea lui.
‎Unde e Kate?
‎La poliție.
‎Sophie e acasă, sedată, evident.
‎Îți dai seama?
‎Poate că Simon s-a sinucis.
‎Îi lipsea o ureche. ‎Ca un soi de omagiu lui Van Gogh.
‎Stai! I-a tăiat cineva urechea?
‎Practic, a fost tras în țeapă.
‎- Nu prea pare sinucidere. ‎- Cercelul ăla oribil…
‎valora vreo câteva mii. ‎Mult succes cu el pe la traficanți!
‎Haideți, măi!
‎Nu banii sunt motivul.
‎La Malcolm degetul, ‎la Simon urechea, încă nu pricep,
‎- …dar e un tipar. ‎- Simon nu prea asculta
‎pe nimeni, nu?
‎E ca o galerie ‎a comportamentului sociopat.
‎Toți sunt pe lista de suspecți.
‎Pentru Kate, e un avantaj.
‎Știți cât valorează acum ‎prostiile lui Simon?
‎Pisica aia oribilă va fi ‎cel mai gras comision al ei.
‎Am nevoie de niște aer.
‎Îl înțeleg pe Rhys.
‎N-ar trebui să fie ‎cei mai buni prieteni ai lui Simon?
‎O să se îmbogățească, naibii!
‎Rhys e altfel decât ei.
‎Nu-mi dau seama ‎dacă e mai bun sau cumva mai rău.
‎Ce ai simțit când ai auzit ‎că a murit Simon?
‎- Bine! ‎- Un șoc.
‎Cred. Tu?
‎Opusul.
‎Simon trecea prin oameni ‎ca prin cadourile de Crăciun.
‎Le plac dușmanii.
‎N-aș putea s-o dovedesc, dar…
‎Poate l-a ajuns karma din urmă.
‎Știam că era un om rău, dar eu…
‎Chiar speram să se schimbe.
‎Măcar să devină cinstit.
‎Orice ar fi zis fata aia cu vopseaua…
‎Simon era un mincinos.
‎Mă tot gândesc că, ‎dacă Simon ar fi recunoscut într-o zi,
‎nu neapărat tuturor, ‎dar măcar lui însuși, ar fi putut fi…
‎Moartea lui mă seacă.
‎- Pare sincer. ‎- Da.
‎- Dar e? ‎- Nu face fața asta! Sunt bine.
‎Am nevoie de pauză.
‎Știu ce simți.
‎Trebuie să mă regrupez ‎până să rănești pe altcineva
‎sau reușești ‎să afli mai multe despre mine.
‎Unde ești, Malcolm?
‎Spune-mi măcar că respiri!
‎Poți să i-o tragi, oricine ar fi ea. ‎Chiar nu-mi pasă.
‎Te rog, sună-mă!
‎Toxică, dar sinceră.
‎Speriată. Tot nu cred că ești tu.
‎Blue, ai plecat de la poliție?
‎Nu, e bine că ai dat declarație. ‎Nu ai nimic de ascuns.
‎Da, am vorbit serios.
‎Wiltshire, 28 de zile.
‎Așteaptă să-i suni și, dacă ești serioasă, ‎o faci azi.
‎Kate o ajută?
‎Nu-mi mulțumi, dar nu o da în bară!
‎Și, după ce îți revii, ‎anunță-mă ca să vorbim de viitorul tău.
‎Amicii ei sunt narcisiști ‎care simulează filantropia
‎peste tot prin ziare.
‎Chiar și brandul lui Rhys ‎e o ratare îndreptată.
‎Kate e nesimțită cu Blue în public, ‎dar îi plătește dezintoxicarea pe ascuns.
‎Nu pricep.
‎De ce ar ascunde faptul ‎că nu e o persoană oribilă?
‎Am făcut-o.
‎M-am îndrăgostit de cei mai nebuni ‎oameni de pe Pământ.
‎Pot scăpa doar îndurând.
‎Nu credeam să tânjesc ‎să mai citesc Agatha Christie.
‎Sunteți bine, dle profesor Moore? ‎Iar Agatha? N-are cum!
‎Nu e de lăsat din mână.
‎Recunoașteți!
‎- Chiar scrieți o carte? ‎- Chiar trebuie să fie mereu isteață?
‎Fiindcă am văzut că uneori oamenii spun
‎din orgoliu că scriu cărți.
‎Ca Malcolm, fiindcă…
‎Ne-a zis să-i spunem așa. Eu…
‎- Scria o carte? ‎- Scria?
‎Jur că mi-a înțeles durerea când…
‎S-a oferit ‎să-mi citească paginile și apoi…
‎m-a lăsat baltă.
‎Cred că e bolnav.
‎Dacă nu e mort, ‎ar putea răspunde la mesaj.
‎Mă face să mă simt ca și cum…
‎Sună stupid,
‎dar mi-e greu să-i arăt paginile mele
‎și acum pare că nu exist pentru el, deci…
‎- I-a fost doar studentă? ‎- Mda.
‎Malcolm chiar era un măgar desăvârșit.
‎Sunt sigur că nu e așa.
‎Sigur se întoarce.
‎Identitatea mea de scriitor aspirant ‎poate lua o pauză. E în regulă.
‎Uite, eu nu sunt Malcolm,
‎dar mi-ar plăcea să-ți citesc paginile.
‎Serios?
‎Acum, că ești deja scriitoare, ‎Malcolm nu-ți poate oferi sau lua asta
‎și nici eu.
‎Doamne, nu! ‎De fapt, gusturile dv. sunt cam suspecte.
‎Da.
‎Să știți că e…
‎E un roman polițist ‎cu creaturi mitologice,
‎așa că puteți suporta atâta distracție?
‎Mi s-a spus că sunt snob, ‎dar lucrez la asta.
‎Adu-mi unicorni!
‎Bine.
‎Trebuie să plec.
‎Știam că sunteți de gașcă! ‎Pentru un milenial.
‎Știi ce e cel mai rău la faptul ‎că ai apărut în viața mea?
‎Cât de bună începea să fie.
‎O să iau asta înapoi de la tine.
‎Ca s-o fac, trebuie să te înțeleg.
‎CÂND A FOST ÎMPUȘCAT
‎CINE ERA GUINEVERE BECK?
‎„A fost greu, dar am făcut-o.
‎Bună, Joe!”
‎Subtitrarea: Talpalariu Dan-Radu