-Раніше у серіалі: -Джонатан.
-Джонатан Мур. -Джонатане!
Американцю.
Не думаю, що Малколм знав про вид.
Кейт Гелвін.
Власниця галереї, обожнює мистецтво, не була у шлюбі, амбіційна.
-Про це треба повідомити. -Про мене не згадуй.
Ти врятував життя Кейт.
Я тобі відплачу.
Мій друг Адам Пратт нещодавно відкрив «Сандрі Хаус».
-Ходімо з нами. -Трясця, я у пеклі.
Йому час додому.
Малколме. Чекай, це я…
«Мета була у тому, щоб ти пішов на дно за мої гріхи».
-Це не я. Хтось з них… -Просто здохни, Малколме.
…вбив Малколма.
-І підставив мене. -Радий знайомству, брате по зброї.
Хто ти?
Один з вас.
Один з вас, вилупків, надіслав мені ті повідомлення.
Один з вас пильнує за мною.
Один з вас вбив Малколма та кинув його на моєму столі.
Вони хочуть мене підставити.
Ви в курсі, що я прибрав тіло.
Може, не так, як той, хто ніколи цього не робив раніше.
На жаль, цим я вас зацікавив ще більше.
Отже, хто з вас?
Все гаразд, Джонатане? Ти якось зблід.
Все чудово.
Що кажеш?
Джонатан каже, твоя історія захоплююча, але час для тосту.
Не скажеш ти, скажу я.
Ти перетягнула увагу від мене…
отже, я тебе вб'ю.
За Саймона, за найкраще арт-відкриття. Цей вечір твій.
-За Саймона. -За Саймона!
-Будьмо! -Будьмо.
-Будьмо.
Я лише хочу повернути свою європейську відпустку.
Що це?
«Ваша присутність обов'язкова на вечорі, який вартий життя».
Коло привілейованих підозрюваних,
підстава, а тепер і таємниче запрошення, як у британських детективах.
Трясця.
Я у «хто це зробив», у найнижчій формі літератури.
ТИ
Звіть мене параноїком, та ви сховали труп у моїй квартирі.
Може, ви планували не лише це.
Скажете ще щось нове?
Авжеж, пишете з Evanesce.
Повідомлення зникають після прочитання.
Улюблена програма еліти та параноїків.
Коли ви її встановили на мій телефон? Коли…
Випивка!
…я був у чорній дірі того вечора, ви були там.
Спокійно, Джончику.
Тому я і не п'ю.
ГАЛЕРЕЯ «КЛОТО»
Що це, арт-шоу Саймона?
Я що, маю ґуґлити все?
«Галерея "Клото"».
Так. Вечір відкриття арт-шоу Саймона Су.
Еліта, вершки суспільства — є. Галеристка — Кейт Гелвін.
КЕЙТ ГЕЛВІН
Ти вбила свого хлопця,
лишила на моєму столі і тепер залякуєш мене?
Я перевіряла, в офісі тебе не було.
В мене купа роботи, Малу. Можеш мені написати?
Допомога мені б не завадила.
Вона справді злиться на мерця,
отже, вона не знає, що він мертвий.
Вона могла записувати те шоу, бо вона розумна вбивця.
Чудово. Ось я знову занурююся у свій найнеулюбленіший жанр.
Жадібні до грошей автори. Я завжди думав, що це лише пазл для дорослих.
Набір доказів, гра задля перемоги, а не мистецтво.
«Тіло у бібліотеці» та «Вбивство у будинку вікарія».
-Ми їх вивчатимемо? -Ні, це для мого особистого проекту.
Шкода. До нестями люблю стиль «хто це зробив».
Не думаєш, що цей стиль трохи формульний?
Боже, ви один з цих. Шкода.
Йой. Але вона мені потрібна.
Що я не помітив?
Формула є, але формула цікава.
Вона тебе затягує, приховує соціальний коментар.
Ваша проблема у тому, що загадки розважають.
І чому це проблема для мене?
Хто не повинен бути розважаючим?
Білі чоловіки-генії. Так?
Нудність зараз перетворилася на якийсь індикатор високого мистецтва…
Та якщо хочете, щоб вас надрукували,
треба цікавість, тому Агата Крісті — найбільш продавана новелістка всіх часів.
І 99% людей ніколи не дочитували «Нескінчений жарт».
-Я дочитав. -Місяць життя,
-який мені не повернути. -Жорстоке покоління «Зі».
Отже, я сноб?
Краплю патріархальний.
-Отже, що за проект? -Я тільки на етапі обмірковування.
І мені потрібно зрозуміти, як це працює.
Типу, суть?
Можу розповісти.
Ця пихата 19-річна — янгол мені в допомогу.
-Будь ласка. -Гаразд.
Я маю бігти викладати дуже погану розмовну російську через шість хвилин.
-Російську? -Так, ще мене можна знайти
у будні дні з купою вередливих собак у парку Хайд.
Надю, коли ти спиш?
Сон для багатіїв. Отже, є ця дама Агата.
По-перше, збігів не існує.
По-друге, мотиви, зазвичай, секс, гроші чи помста.
І, по-третє, перший підозрюваний, зазвичай, друга жертва.
Ні-ні, я думаю про одне жорстоке вбивство та підставу.
Тоді суть у тому, чому жертву вбили.
Хтось так хотів жертві смерті, що планував її, а потім ще й підставив…
Підстава — це трохи зарозуміло, але якщо все чітко зробити?
Це шедевр.
Отже, суть у цьому.
Якщо ваша книга стане бестселером, мені десять відсотків.
Домовилися.
-Чудово. Бувайте. -Дякую, Надю.
«Збігів не існує».
Джо Квінн-Голдберг.
Елліоте, сучий ти сину.
Як зручно, що фіксер родини Квінн з'явився
після таємничого вбивства.
Ти схожий на Джонатана.
Ми домовилися, що ти не дзвонитимеш.
-Це було до того, як ти мене підставив. -Що?
Повідомлення.
Малколм Хардінг.
-Ну? -Не уявляєш, як же приємно не знати,
про що ти взагалі кажеш.
Спробуй медитацію, мені дуже допомагає.
Послухай сюди.
-Елліоте, я не ідіот. -А схоже, що ідіот.
Мені прикро, що ти зруйнував своє нове життя, але я тепер офіційно…
та буквально вище цього лайна.
Бажаю тобі швидкого кінця страждань та кінця його джерелу.
І пішов ти, бо тепер я маю знищити цей чудовий телефон.
Авжеж, це не могло бути так легко.
ОДНЕ НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
«Привіт ще раз». Трясця, це ти.
«Гарний піджак. Коричневий тобі личить».
Вилупку, де ти?
Ти можеш бути будь-де. Де ти?
Ти хитре… «Я багато про тебе дізнаюся.
Параноїк.
Самітник».
Ти бісів переслідувач, де б ти не був.
«І точно не справжній професор».
Так? А хто ти?
Думай. Думай.
«Нащо ти вбив Малколма?»
Навіть сарказм може допомогти у пошуку мотиву.
Далі я тебе викрию, припиню це
і повернуся до моєї…
«Тебе звати не Джонатан Мур». Трясця.
«Я тебе скоро розкушу». Я не можу тобі цього дозволити.
Я маю першим тебе розкусити.
Леді Фібі.
Вона наполягала, щоб я прийшов, не знаю, що я їй сказав того вечора,
але вона фанатка Джонатана.
Мені чекати тут?
Агов?
Не хочу проводити день з жінкою, відомою, бо знепритомніла на Обаму.
«НЕ РОЗЛАД ХАРЧУВАННЯ, А ЛЮТЬ»
Але балакучість леді може допомогти тебе знайти.
Я прийшов вчасно?
Трясця, як боляче!
-Ні, Віку, він не зашкодить. -Я чув крик.
Лазерне видалення волосся, як ванна лави, любий.
-Можеш прибрати Руперта. -Я лише кажу, що кожен клуб —
це напрямок, створений людьми, які знають потрібних людей.
Пробач, великий інвестор.
Він п'є о десятій ранку. Чудово.
-Я можу прийти потім. -Ні-ні, перерва.
Отже, як я і казав. Я згоден. Абсолютно.
Чи може леді бути вбивцею?
Те, що ти сказав мені того вечора,
не думаю, що хтось колись настільки добре мене розумів.
Що я сказав?
Вочевидь це звело нас, щоб ми були друзями.
Щось, що пробило груди Малколму на моєму столі.
Я був дуже радий нашому знайомству.
Починається.
І з Адамом. З вами обома.
Слухай, це нічний клуб, а не «Теранос», друже. Розслабся.
Чаю? Белло, чаю!
-З'явилося напруження. -Отримав запрошення?
Вона його надіслала.
Цей захід дуже ексклюзивний. Всі наші друзі там будуть.
Отже, маю і я.
Звучить чудово.
Що далі каже детектив? «Хто бажав Малколму смерті?» — якось занадто прямо.
Дуже мило, що ти мене запросила.
В мене тут ще мало друзів.
І вдячний, що Малколм наполіг, щоб я прийшов.
-Ну, Малколм… -Проковтнула.
-Ти про що? -Він подобається Кейт. Цього досить.
Не всі з цим погодяться.
Не даси 10000 фунтів за членство у клубі,
пов'язаним з Церквою Сатани?
-Не заважай. -Пробач.
Я пояснювала Джонатану, що Малколм трохи суперечливий.
Що це було?
Точно! У чому ти будеш?
На відкритті Саймона.
Йой, Джоне, невинне ти немовлятко.
Льодяна королева, секс-подруга Малколма Кейт…
Любляча партнерка.
Кейт — подруга Фібі. Це її великий вечір.
Ми не можемо, щоб якийсь бородач з'явився у дранні.
-Йой. -Гей, Віку.
Віку? Відведеш діккенсівську сироту Фібі до галереї.
-Том надіслав туди костюми? -Так.
Ні. Я не просунувся у справі Малколма.
Не сперечайся.
Це світ Фібі. Ми всі просто у ньому живемо.
Гаразд.
Отже, скільки, зазвичай, коштують костюми Тома?
-Бо в мене стільки немає. -Це подарунок. Тому…
Це безкоштовно. Вони хочуть, щоб люди з'являлися в їхніх речах.
Не саме ти, авжеж.
Подарунки для найменш нужденних. Капіталізм у всій красі.
Не туди, стоп, стоп. Тут вже забагато.
Краще на південну стіну, щоб був простір.
Здається, що у цьому колі працює лише Кейт.
Прямо та праворуч. Чекатиму в авто.
Ось і кілька підозрюваних, які не працювали і дня у своєму житті.
Це ж бідний професор.
Як Конні, власник коней.
Дипломатичний Конні.
Софі та її хвостик.
І митець, за якого говорить його мистецтво.
Цікаво, де ти взяв такий піджак.
Чудово. Тепер я у «Крутих дівчатах».
Мене надіслала Фібі.
Цікаво. Фібі має величезну вагу у цій групі людей.
Кажи йому, що саме хочеш.
Том чи Ральф, нічого європейського.
Гадаю, це витріщання — максимум, що я отримаю.
-Нервуєш щодо шоу? -Ні.
Я розмовляв з Малколмом…
Той довбань без мізків не відрізнить лайно від мистецтва.
І як би на це відповів Еркюль Пуаро?
Не любиш Малколма?
-Ми про нього не розмовляємо. -Козел винний мені 60 фунтів.
-Іподром не цікавить? -Досить про Малколма.
-Вони всі його ненавиділи? -Піджак, сер?
-Ти одягаєшся? -Я читаю Неруду.
Фібі запросила Джонатана.
Зрозуміло.
Якщо Фібі тебе всиновила, можу сказати, тобі дуже пощастило.
Якщо скривдиш її, я кремую твій хрін. Але вітаю.
В цьому піджаку ти як офіціант.
Якби писав я, вона б не була вбивцею. Це було б занадто очевидно.
Дякую. Гарно поговорили.
-Саймоне, обереш щось, будь ласка? -Яка різниця, в чому я буду?
Вона в стресі.
Преса, патрони, світ.
Аристо-зажерам, які не провалюються, довести важливість нереально.
Це шоу стане тріумфом.
Це моя найкраща робота. Навшпиньках я не танцюватиму.
І ти б цього не хотіла.
Треба вигадати кращі питання.
Я маю дізнатися більше про Малколма.
Кейт схожа на ту, хто робить запасні копії всього.
Сподіваюся, вона зробила копію ключа від офісу Малколма.
Є.
Офіс Малколма.
Книги, всі автори чоловіки.
Навчальна програма, яку йому ліньки оновити. Випивка.
Ви вбили його з якоїсь причини.
Секс.
Гроші.
Чи помста.
Сплата моїх послуг.
«Срібна паличка».
«Сурейська надія».
Не зрозумів.
Стоп.
-Іподром не цікавить? -Коні.
Це ставки, все в борг.
В Малколма були гроші родини, але якщо він ставив,
то, може, їх вже немає.
«Людовік Король-Сонце з кинджалом.
Щочетверга, 15:00, акції?»
Я казав, що не люблю загадки?
О, професор, що…
Що ви робите?
Трясця.
Я хотіла лишити повідомлення, він пропустив зайняття.
Дівчина Малколма просила перевірити, чи не лишила вона гаманець. Ми — сусіди…
Як нудно.
-Думала, ви проникли туди. -Ні, вибач, що розчарував.
Як там робота над детективом?
Це не моє, але я… Я досі намагаюся не загубити ниточку.
Ви робите найелементарнішу помилку.
-А саме? -Дозволяєте цьому бути «не вашим».
Тільки не кажіть, що все тримається на детективному підході до мотиву.
Я думав, це як…
Це «що», а не «як». «Як» — це те, що робить історію крутою.
Ваш детектив має бути по-своєму особливим.
Суперсилою, дедукцією, розумінням на науці то що.
Боже, ваше обличчя. Я справді щойно вам допомогла?
Надя має рацію.
Я помилився, хотів, щоб вони розповіли все незнайомцю.
В мене є сили, якими я не користувався.
Я спостережливий.
Джемма приймає адерол, ніколи ні за що не платить,
колекціонує тіари, ледве знає про існування Малколма, вона внизу списку.
Принцеса Блессін, працює, в лапках, у техсфері.
Думає, що ми живемо у симуляції. Отже, вбивства несправжні.
Склала життя так, щоб і нігтик не зламати,
важко уявити, щоб вона когось зарізала. Теж десь внизу списку.
Коли Адам відкрив «Сандрі Хаус», це був його перший проект,
який не помер відразу.
Він не біла ворона в родині, скоріш просто її ганьба.
За американськими стандартами Пратти — «старі гроші».
Батько — філантроп, який займається нерухомістю.
Його брат — сенатор.
Золотий хлопчик родини, можливо, наш перший гей-президент.
Адам відомий штрафом за п'яну їзду у смокінгу
з пасажиром Тімоті Шаламе.
Після зустрічі з Фібі підчистив репутацію.
І більше не їздить.
«Сандрі Хаус» — хіт.
-Вибачаюся. -Все гаразд. Все гаразд!
Милий хуліган. Важко працює, аби вразити тата, який недавно йому написав.
-Вибачаюся за нього. -Хоче відкрити ще шість.
Не знаю, чи здатен він вбити,
але він точно міг когось підставити.
Але нащо вбивати Малколма?
РОЗШИРЕНА ПРОГРАМА
Адам Пратт у ролі Людовіка Короля-Сонце.
Хвилинку.
«Людовік Король-Сонце». Малколм казав про Адама.
-Дякую. -Так.
-Сьогодні четвер. -Дякую, що прийшли.
Дякую.
Дякую, що прийшли.
-Клер, завжди радий. -Дякую.
Давай розгадаємо код Малколма.
-Гаразд. -Що?
Давай.
-Людовік Король-Сонце з кинджалом? -Благай мене.
Будь ласка.
Обісци мене.
-Не на цю таємницю я очікував. -Так!
О, дякую!
Ще! Давай ще!
-Давай ще! -Я достатньо побачив.
Отже, Малколм знав…
Привіт, довгоносий вилупку.
Я можу пояснити.
Давай.
Трясця. Що сказати?
Я письменник. Я роблю дослід для книги.
Про багатіїв.
Цікавенько.
Що за книга?
Це детектив.
Вона про нерівність.
Про те, як думають, що вони кращі за нас.
Так. Це може зайняти з десять глав, чи не так?
-Якщо пощастить. -Так.
Подивимося, що в нас тут.
Іди сюди.
Я ж кажу, що пишу. Це мої думки.
Привіт.
Поставив на Срібну паличку.
Платня.
Мені не треба казати, що в тебе зараз відбудеться жорсткий напад Альцгеймера.
Залюбки.
Чудово. Отже, побачимося на тому сраному маленькому арт-шоу.
-Так? -Так.
Давай, іди.
Велике відкриття Саймона Су.
Вбийте мене. Але всі підозрювані тут зібралися, тому я теж тут.
Збочення Адама до дупи мафії Мадре Лінда.
Якщо Малколм знав і шантажував Адама, аби покрити свої борги,
отже, може, я тебе знайшов.
Ніяких фото.
Притримайте двері.
Випромінюй достаток.
Намагаюся уникати зайвих сцен.
Допоможіть, будьте лялею.
-«Будьте лялею»? Ненавиджу себе. -Так, авжеж.
Треба як слід пильнувати Адама.
А не ці токени NFT, пробачте, але це не мистецтво.
-Як завжди радий. -Ось і він.
За словами Наді, вбивством Малколма Адам позбавляється шантажу.
Це підходить під всі три мотиви.
Ось так.
Віддзеркалена фреска в експериментальній кімнаті.
Ось ти де. Це… просто вражаюче.
Дякую, за такий конкретний комплімент.
Досі у списку, і агресивно стрибає вгору.
-Роалд. -Кейт, люба.
-Ти вчасно. -Я б не проґавив.
-Це тріумф, Кейт. -Підлабузник.
Що? Це був конкретний комплімент?
Ми не зустрічалися?
Може, у «Сандрі Хаус». Малколм його туди привів.
-Друг Малколма та Кейт… -Лише Малколма.
-Джонатан, дуже приємно. -Роалд.
Отже, американець?
З якого узбережжя?
З обох потроху.
Так, ти схожий на каліфорнійця.
Ненавиджу його.
Давайте проведу вам особисту екскурсію.
І головний підозрюваний.
Джонатане. Привіт.
-Гаразд, якщо це його розговорить. -Боже.
Ти приємно пахнеш.
Я під екстазі. Що скажеш? Для цього потрібен смак.
Мені вкластися?
-В це яйце? -Так.
За 70000 фунтів зможеш розбити його та подивитися, що всередині.
-Інтригуюче. -Протизаконно.
Хочу купити його Фібі.
-Думаєш, їй сподобається? -Це перевірка?
-Я не знаю її так добре, як ти. -Так. Але твоя здогадка така ж, як моя.
Ви вдвох ніби щасливі.
Коли на тебе не сцить офіціант.
Я її обожнюю.
Справді.
Це як…
печиво на сніданок…
і взагалі увесь день…
щодня.
Завжди.
Зізнайся, і дай мені жити далі.
Звучить чудово.
Не, як…
знаєш, купол тиші.
Малколм та Кейт.
Неслухняний Джон.
Не знав, що ти пліткар.
Ти маєш рацію, Малколм — сміття. Ось що я тобі скажу.
Не підпускай того вафліста до своїх особистих справ.
Тобто?
Спершу зіграє друга, а потім почне тебе шантажувати.
Якщо ти вбив його через це,
нащо попереджуєш про можливий шантаж?
Знаєш, що? Ти мене переконав.
Я куплю моїй дівчині це сране яйце.
Ух, Джонатане!
Сер.
Може, це не Адам.
І я знову на початку.
Головний шедевр Саймона «мета-кіт», колекція малюнків котів.
Лайно якесь.
Гаразд. Я козел.
Саймон — геній.
Ці очі, так?
Ріс. Зі злиднів, людина з народу, але він тут наче вдома.
Щось в ньому не так.
-Як тобі? -Здається, я закохався у кота.
Шкода, що він опиниться на складі якогось колекціонера.
Ти не думав, що мистецтво купують?
Адам називає свою колекцію «портфоліо».
Нащо ти дружиш з цими людьми?
Пробач, я…
Я знаю, що це не твої цінності.
Ні, я постійно про це думаю.
-В тебе є друзі з коледжу? -Я не ходив.
-Так, кілька. -Вони були добрими до мене у ті часи.
І досі?
Добрі.
І хто з них здатний вбити?
Думаю, це лицемірно з мого боку,
якби я відмовився від старих друзів за те, які вони.
І чим довше ти когось знаєш, тим сильніше ти проклятий
за те, щоб бачити в них людей.
Навіть у Роалді.
Роалд? Розкажи ще.
Агов! Саймоне.
Пішов ти. Пішов ти.
Що це було?
Ти сраний газлайтер.
Розкажи їм. Давай. Розкажи, що ти підробка. Давай.
Розкажи! Відвали від мене. Ти лайно!
-Забери… -Про що вона?
Честь.
Після народження мета-кота знищили.
Чи вдосконалили.
Народжений у мить пристрасті, яку ми разом побачили.
Вирішувати вам.
Це була частина шоу!
-Це геніально. -Це точно не була частина шоу.
Це була помста тієї дівчини.
Саймон щось їй зробив. Що?
-Що за цирк? -Їм сподобалося. Вони купилися.
Знайди її, заарештуй, заткни її.
Якщо лише хочеш, щоб в цю галерею ще прийшов художник, який хоче...
з тобою працювати.
Час, трясця, розважатися.
Що він зробив? На що здатен?
-Я маю дізнатися. -Трясця.
Боже.
-Кейт. -Іди геть.
Та жінка…
157 ПОЛАНД-СТРІТ ХОСТЕЛ
-…я її бачив. -Невже?
Зараз, коли вона руйнувала моє життя?
Я знаю, де її можна знайти.
Ця частина міста рідко бачить патронів мистецтва.
Стукатимемо в кожні двері?
Вона не в своїй тарілці, хоч і не покаже.
Ні.
Там.
Привіт.
-Можемо поговорити? -Тікати немає сенсу.
-Ми спитаємо в менеджера твої дані. -Ми не за тобою.
Я лише хочу знати, нащо ти це зробила?
А що вам з цього?
Я була…
асистенткою Саймона…
і робила більше, ніж мила пензлі.
Я намалювала ті картини.
Брехня.
Доведи.
Якби могла, не була б тут, хіба ні? Саймон про все подбав.
Ти працювала, а вся слава — Саймону.
І гроші. І…
Він сказав, що кожен асистент художника…
вони платять свої внески.
Я не єдина. Є й інші.
Тільки вони під кайфом або бояться, аби щось сказати.
Він просто лишав наркоту на випадок,
коли нас буде ламати стрес.
Просто так.
Наче це був не прорахований крок,
аби перетворити мене на наркоманку, якій ніхто не повірить.
Це кіт моєї тітки, Айсіс.
-Айсіс. Малколм писав про неї. -Олійні фарби Сенельє.
-Якщо не віриш мені, відвали. -Я тобі вірю.
Як тебе звати?
Блю, як колір.
Кахілл.
Три тисячі вистачить?
Скільки хотів дати тобі Малколм?
Він приходив щодо Саймона, так?
Так.
Але не для цього.
Він казав, що хоче викрити Саймона.
Це все, що я хотіла.
А потім він просто зник.
Бо він шантажував Саймона.
І так, ти, Саймон, його за це і вбив.
В мене забагато друзів. Повертайся, коли один помре.
Я більше так не можу.
Це дурня, знаю.
Я думаю, це хоробро.
Бережи себе.
Кейт, нам треба поговорити про Саймона.
Ні, не треба.
-Слухай. -Не розумію, чому тобі не байдуже.
Бо він небезпечний.
Ти чув лише частину… Я не можу зрозуміти, нащо ти тут.
-Я намагаюся… -Це не твій світ.
Це не твоє місто.
Мій порятунок не допоможе влізти у моє життя.
-Я і не намагаюся. -Я добре бачу брехню.
Ти — порожній ніхто, який не має власного життя.
Знаєш, що? Гарного вечора.
Просто чудово.
Колись ти вийдеш, Саймоне, і я буду прямо за тобою.
Може, колись ти був генієм, і тиск творити далі
змусив тебе скористатися Блю та іншими,
чи ти завжди був брехуном, який купував все,
включно й образ генія.
Шкода, що Блю не зможе тебе викрити. Шкода, що в Малколма не вийде.
Він був жахливий, але ти, ти монстр та вбивця.
Швидше б з тобою розібратися
і повернутися до мого життя з тими, кому плювати на всі ці NFT.
Ні. Ні, ти мій.
Виходь.
Ну ж бо, Саймоне.
ГАЛЕРЕЯ «КЛОТО» ДРУГИЙ ОФІС
Чого тобі?
«Я вже скоро дізнаюся, хто ти такий.
І ще дещо… Ти проґавив найцікавішу частину вечора».
Покваптеся.
Трясця.
В мене 45 секунд, доки не прийшли копи.
Надя мала рацію.
Перший підозрюваний, зазвичай, друга жертва.
Ось тобі і теорія для моєї книги. Трясця.
Ти вбив Саймона, похизувався переді мною і тепер не відповідаєш.
Джонатане, дякувати Богу.
Вона ж не ти, так? Не може бути.
Я так боялася, що ти почуєш жахливі новини до мого повідомлення.
-Хотіла, щоб ти почув це від друга. -Так, дякувати Богу,
наш Джонатан тут.
Не схоже, що Роалд та інші сильно тужать.
Плюнь на них. Вони всі сучки.
Ось.
Радий, що ти тут.
Намагатися відчувати щось серед британців якось моторошно.
-Співчуваю. -Він більше друг Фібі, ніж мій.
Зі школи, знаєш.
Яка різниця, яким ти став, якщо дружили зі школи?
-Так сказав і Ріс. -Смерть — лайно.
Гей.
Джонатан тобі щось сказав? Це його сила.
Де Кейт?
У поліції.
Софі вдома, авжеж, під заспокійливим.
Можеш уявити?
Може, Саймон сам себе вбив?
В нього не було вуха. Це якась данина Ван Гогу.
Чекай. Хтось відрізав йому вухо?
Його майже розчленили.
-Навряд чи це самогубство. -Та огидна сережка,
мабуть, варта кілька тисяч. Щасти її продати.
Припиніть.
Ні, це не через гроші.
Палець Малколма, вухо Саймона. Я ще не розумію,
-але це схема. -Саймон ніколи не слухав
інших людей, хіба ні?
Я наче в музеї соціопатів.
Вони всі у моєму списку.
Ну, для Кейт це справжній подарунок.
Уявляєте, скільки тепер коштують роботи Саймона?
За того дурного кота їй дадуть божевільні гроші.
Треба подихати повітрям.
Я з Рісом.
Хіба це не найближчі друзі Саймона?
Так розбагатіє.
Ріс від них відрізняється.
Я не розумію, він кращий чи насправді гірший.
Яка твоя перша думка, коли ти почув про смерть Саймона?
-Добре. -Шок.
Мабуть. А в тебе?
Навпаки.
Саймон розривав людей, як різдвяні подарунки.
Вони люблять ворогів.
Я не можу довести, але…
Може, його наздогнала карма.
Я знав, що він був поганий, але…
Я від душі сподівався, що він зміниться.
Чи хоча б стане чесним.
Що б та дівчина з фарбою не казала…
Саймон був брехуном.
Я постійно думав, що колись Саймон зізнається,
не так перед світом, як перед собою, тоді, може, він би…
Але мені важко від його смерті.
-Він ніби щирий. -Так.
-Чи ні? -Не дивися так. Все гаразд.
Треба лише відпочити.
Мені це знайомо.
Треба перегрупуватися, доки ти не скривдив ще когось
чи не знайшов щось про мене.
Де ти, Малколме?
Дай хоч знати, що ти живий.
Будь з нею, ким би вона не була. Мені все одно.
Просто подзвони.
Токсична, але чесна.
Налякана. Досі не думаю, що це ти.
Блю, ти вже вийшла з поліції?
Ні, добре, що ти свідчила. Тобі нічого приховувати.
Так, я серйозно.
Вілтшир, 28 днів.
Вони чекають на твій дзвінок, якщо ти серйозно, зроби це сьогодні.
Кейт їй допомагає?
Ні, не дякуй мені, просто не облажайся.
Коли зав'яжеш, дзвони, обговоримо твоє майбутнє.
Її друзі нарциси, які сяють філантропією
в усіх газетах.
Навіть бренд Ріса добряче облажався.
На людях Кейт лається з Блю, а таємно платить зареабілітацію.
Я не розумію.
Нащо їй приховувати, що вона не жахлива людина?
Я це зробив.
Вліз до найбожевільніших, хворих людей на Землі.
Вихід - пройти через них.
Ніколи не думав, що так хотітиму ще почитати Агату Крісті.
Все гаразд, професоре Мур? Ще Агата? Не може бути.
Ви не можете відірватися.
Зізнавайтеся.
-Ви справді пишете книгу? -Вона завжди була такою розумною?
Бо я дізналася, що іноді люди кажуть,
що пишуть книгу через марнославство.
Як Малколм, бо він…
Він змушував нас так його називати.
-Він писав книгу? -Хіба писав?
Чесно, він розумів мій біль, коли…
Коли визвався прочитати мої сторінки, а потім…
просто ігнорував.
Думаю, він хворіє.
Міг би і написати, якщо не помер.
Від цього я почуваюся…
Це прозвучить тупо,
але мені нелегко було показати йому свої твори,
а тепер цього наче для нього не існувало…
-Вона була студенткою? -Так.
Малколм був козлом у всіх сферах.
Впевнений, все не так.
Він повернеться.
Жага стати багатообіцяючою письменницею може зачекати. Все гаразд.
Слухай, я не Малколм,
але я з радістю прочитаю твої сторінки.
Справді?
Тепер, коли ти вже письменниця, ні Малколму, ні мені
це не забрати.
Це точно. Хоча ваш смак трохи підозрілий.
Так.
Ви повинні знати, що це…
Це детектив з міфологічними істотами.
Ви витримаєте такий рівень розваг?
Мені сказали, що я сноб, але я над цим працюю.
Неси мені єдинорогів.
Гаразд.
Мені вже час.
Я знала, що ви непоганий. Як на міленіала.
Знаєш, що найгірше у тому, що ти з'явилася в моєму житті?
Яким гарним воно починало бути.
Я відберу його в тебе.
І для цього я тебе розкушу.
КОЛИ ЙОГО ЗАСТРЕЛИЛИ
ХТО ТАКА ГВІНЕВІЯ БЕК
«Було важко, але я це зробив.
Привіт, Джо».
Переклад субтитрів: Володимир Фатун