‫בפרקים הקודמים של "את":‬
‫אתה מפלצת ורוצח.‬
‫אחד מכם שלח לי את ההודעות.‬
‫"שלום, ג'ו."‬
‫"אתה אוהב את זה. את התחושה. להרוג."‬
‫מישהו מנסה להפליל אותי.‬
‫אתה לא רוצה להזדיין,‬ ‫אתה רוצה לתנות אהבים במתיקות.‬
‫את לא יודעת מי אני או מה אני רוצה.‬
‫אני רואה שאתה מנסה להיראות אצילי,‬ ‫אבל אתה מסתיר את המניעים האמיתיים שלך.‬
‫"הגיע הזמן שניפגש."‬
‫מתי ואיפה?‬
‫זה לא יכול להיות טוב.‬
‫אני כבר חשבתי שהחלטת‬ ‫להרוס את הדף החדש שפתחתי‬
‫עוד לפני שהוא התחיל, אבל בעצם,‬
‫בקרוב נהיה קרובים מתמיד.‬
‫אבל קודם...‬ ‫-פרופסור מור,‬
‫אפשר לקבל רגע קצר מזמנך?‬
‫...הייתי צריך לעבור עוד מהמורה בריטית‬ ‫מנומסת עד כדי טירוף.‬
‫ודאי, אני אעשה הכול כדי לעזור.‬
‫נחמד לדבר עם מישהו פיכח יחסית.‬
‫אז הם כבר חקרו את כולם.‬
‫בדקנו את הטיפ שמסרת לנו, של האמנית בלו.‬
‫הסיפור שלה תואם את מה שאמרת לנו.‬
‫אני שמח לשמוע. טוב...‬
‫אני לא שמח, כמובן.‬
‫אנחנו בודקים עכשיו מכרים של סיימון מהעבר.‬
‫אני מקווה שהיו לו אלפים.‬
‫אולי חשבת על עוד משהו שיכול להיות רלוונטי?‬
‫אז יצאתי מכלל סכנה, אבל לא לגמרי.‬
‫אני יכול להתקשר אם אחשוב על משהו?‬ ‫-בכל עת.‬
‫אין לדעת, ג'ונתן,‬ ‫אולי עזרת לנו לפענח את המקרה.‬
‫אפשר רק לקוות.‬
‫טוב, עוד נדבר.‬
‫להקת צבועים. הם מאוכזבים שלא קרה כלום.‬
‫לא כי אכפת להם שחברים שלהם מתו,‬
‫אלא כי הם לא מרגישים כלום.‬
‫החיים שלהם כל כך עטופים ומוגנים.‬
‫כבר משעמם להם, שוב.‬
‫ובינתיים, אני מרותק אליך.‬
‫מי אתה, אפס?‬
‫ואיך אני עוצר אותך?‬
‫ג'ונתן, בוא.‬
‫המפסי.‬
‫האחוזה הכפרית של ליידי פיבי.‬
‫הם בורחים מההמונים.‬
‫אתה בא, ואתה לא יכול לסרב.‬
‫כולנו תחת קורת גג אחת.‬
‫נשמע קצת כמו קטע של חברים.‬
‫אנחנו פשוט חייבים שתהיה שם.‬
‫אני לא יודע אם הם יביאו איתם את הרוצח.‬
‫אחד מהם הוא אתה.‬
‫אז בשמחה.‬
‫- את -‬
‫פיבי אמרה "בלי מתנות"‬ ‫בצורה הכי פחות משכנעת‬
‫ששמעתי אי פעם.‬
‫למזלי, השכנים העשירים שלי‬ ‫שותים יין שלעולם לא אוכל לקנות.‬
‫דבר אחד ברור,‬
‫כדי לנצל את ההזדמנות שסוף השבוע יספק לי,‬
‫אני חייב להישאר ממוקד.‬
‫כתבת את ההודעה, או לא?‬
‫ואל תשכח את החלק‬ ‫שבו אני אומרת לו שלא יתערב‬
‫בעניינים שלא שלו.‬
‫לא, אני לא רוצה להגיד לו.‬
‫כמה שנים עוד יעברו‬
‫עד שתבינו שאני לא רוצה לדבר איתו?‬
‫אוי, באמת.‬
‫הפסדת הון בהרפתקת ההייטק ההיא.‬
‫אין בלונדון בנק אחד שאתה לא חייב לו כסף.‬
‫ויש משכנתאות שלא שולמו בשורדיץ'.‬
‫משכנתאות שהוצאו כנגד המועדון.‬
‫ואני יודע שאתה לא רוצה לאבד אותו.‬
‫לא תשרוד עוד יום בלי לשלם לנושים שלך.‬
‫הם לא ירצו רק את הנכסים שלך.‬ ‫הם יהרסו אותך.‬
‫הם ישמידו כל מה שעבדת כל כך קשה כדי להשיג.‬
‫רוברט, הבנתי.‬ ‫אם זה כל כך נורא, אני אתקשר לאבא שלי.‬
‫נדמה לי שהוא אמר שהפעם האחרונה הייתה...‬
‫ובכן, הפעם האחרונה.‬
‫כן, אבל הוא לא באמת התכוון לזה.‬
‫אוי, שיט, אני חייב לטוס מפה. סליחה.‬ ‫-לא, לא.‬
‫אנא, שקול...‬ ‫-אני אתקשר לאבא שלי מהדרך.‬
‫כולם יקבלו את הכסף שלהם בזמן.‬
‫תיהנה מחוץ לעיר.‬
‫תודה.‬
‫נחמד לחשוב שכשאחזור לפה,‬
‫כבר תהיה מאחוריי.‬
‫אולי החיים יחזרו, סוף סוף, למסלולם.‬
‫אם ככה, זה מה שנקרא‬ ‫במשפחת בלקסוורת' "בית קטן מחוץ לעיר".‬
‫היי.‬
‫נראה כמו טירת ערפדים מ"אחוזת דאונטון".‬
‫ברוך הבא להמפסברידג', אדוני.‬ ‫-תודה.‬
‫תודה.‬ ‫-אתה.‬
‫אתה די בולט, מה?‬
‫אז היא גם מזיינת אותך? פיבי.‬ ‫או שאתה יותר לקישוט?‬
‫איזו חמודה.‬
‫זה נכון שאמריקאים יותר טובים במיטה,‬
‫או שרק היהודים?‬
‫חוקי להגיד דבר כזה?‬
‫אני צוחקת.‬
‫תנסה לגדל חוש הומור, בבקשה.‬
‫אני אנסה, אם היא תתחיל להיות מצחיקה.‬
‫אוי, לא. האקס שלי פה.‬
‫מספיק נוראית להיות אתה, אם היה לה שכל.‬
‫אבל אין לכך ראיות.‬
‫המנוול הדביק אותי בזיבה-קורונה באיי סיישל.‬
‫לאף אחד לא הייתה 2020 גרועה כמו לי.‬
‫למה הרוצח לא יכול לקצץ את כל האקסים שלי?‬
‫או את ג'מה, אם אתה מקבל בקשות.‬
‫לא. לא.‬
‫זה אמנם יהיה מקסים,‬ ‫אבל אני פה כדי לעצור אותך.‬
‫אז מי מהם הוא אתה?‬
‫טוב, היה נחמד לפטפט,‬
‫אבל אני הולכת לתלות את עצמי‬ ‫מרוב שאתה משעמם.‬
‫אני צוחקת, אבל כדאי שתשתפר.‬
‫תקשיבי, יקירה, אף אחד לא שם לב אליהם.‬
‫אני שמה לב, ואני לא רוצה אותם פה.‬
‫מצטערת, את לא אשמה.‬
‫פשוט תתעלמי מהם. לפחות נדע שאנחנו מוגנות.‬
‫כן, כנראה.‬
‫כמו שאמרתי, אני חייב להישאר ממוקד.‬
‫לא עכשיו.‬ ‫-ג'ונתן.‬
‫אתה פה!‬
‫אנחנו בעיקר נצוד.‬
‫אתה צד?‬ ‫-יצא לי, פעם או פעמיים.‬
‫זה מרומם נפש, אם אתה קלעי טוב.‬
‫סגן הנשיא שלכם ירה למישהו בפנים, נכון?‬
‫כן. היו כאלה שהצטערו שזה לא היה הפוך.‬
‫שנינה.‬
‫תמיד הערצתי אנשים כמוך,‬
‫שלא אכפת להם איך הם נראים לאחרים.‬
‫אני שמח מאוד שאתה פה.‬
‫אתה יכול להיות ממש כל אחת מהמפלצות האלה.‬
‫בואו.‬
‫הבה נתחיל בחגיגה.‬
‫יוצאים לציד.‬
‫לורד טניסון חשב שזה‬ ‫המקום הטוב ביותר לצפות ממנו בנחלה.‬
‫הוא ישב פה שעות ונהנה מהנוף.‬
‫הטלפון לא יעבוד פה.‬ ‫אין קליטה או רשת אלחוטית.‬
‫אתה לא רציני.‬
‫אני בטוח שאם הלורד טניסון הסתדר...‬
‫רוב האורחים שלנו לומדים ליהנות מזה.‬
‫רוב האורחים לא צריכים‬ ‫לתקשר עם רוצח שאוהב סמסים.‬
‫התמונה מתחילה להתבהר.‬
‫אין אינטרנט, אין מצלמות אבטחה,‬ ‫אפילו מתגי התאורה בני 50.‬
‫זה לא עוד בית, זה עולם אחר.‬
‫הם בטח מרגישים פה מוגנים להפליא,‬
‫ואתה בטח נהנה מהפרטיות.‬
‫דלתות צמודות.‬
‫כמובן.‬
‫מישהו כנראה זכה בחסדיה של בעלת האחוזה.‬
‫לא כל אחד מקבל את החדר של טני.‬
‫מיטה מעולה לזיונים.‬
‫חבל שזה לא יקרה.‬
‫ממש חבל.‬
‫אני שמחה שהבהרנו את זה.‬ ‫-אני שמח מאוד.‬
‫זה אמנם יהיה נחמד,‬ ‫אבל זאת לא המשימה הנוכחית.‬
‫"גלריית הדיוקנאות". זה פתק ממך?‬
‫האם זה סוף סוף הדבר האמיתי?‬
‫פיבי.‬
‫באמת?‬
‫זאת לא התפאורה שדמיינתי לשיחה על רצח.‬
‫מה קורה פה?‬
‫לא יכול להיות ש...‬
‫בולבולים,‬
‫שמוליקים,‬
‫חרבות בשר.‬
‫הכנתי יציקות של הזינים של כל המאהבים שלי.‬
‫שעווה בטוחה לשימוש על הגוף, כמובן.‬
‫אני הולך על זה שהיא לא אתה.‬
‫מה דעתך על חדר המיטות שלי?‬
‫אוי, לא. היא מנסה לפתות אותי?‬
‫מאוד...‬ ‫-רובוטית סקס בנוסח מרי אנטואנט.‬
‫נחמד.‬
‫טוב, זה מצב שאני צריך‬ ‫לחלץ את עצמי ממנו בעדינות.‬
‫מאז הלילה שבו הכרנו...‬ ‫האופן שבו דיברת אליי...‬
‫אם רק הייתי זוכר מה אמרתי.‬
‫שלום לך.‬
‫התכוונתי לזה.‬
‫כן, כן, הרגשתי שאתה הגבר‬ ‫הישר ביותר שהכרתי אי פעם.‬
‫אפשר להאט קצת?‬
‫אוי, לא.‬
‫לא, לא, אני לא...‬
‫לא, לא, זה בסדר אם אתה לא רוצה.‬
‫אני לא "לא רוצה".‬
‫מה חשבתי לעצמי?‬
‫פיבי.‬
‫את יפהפייה.‬ ‫-כן, אני יודעת.‬
‫אני עשר.‬
‫את כבר תפוסה.‬
‫זה הכול.‬
‫כל אחד היה רוצה אותך.‬
‫כולם רוצים אותי...‬
‫עד שהם מקבלים אותי.‬
‫זה קשור לאדם.‬
‫אדם אוהב אותך.‬ ‫-הוא גם אוהב משחקי שתן.‬
‫אז למה אני מרגישה...? כיף לנו, אבל...‬
‫אנחנו אמורים לעבור לשלב הבא, ו...‬
‫אני לא מרגישה שאני הכול בשבילו.‬
‫תקשיבי.‬
‫אולי לא אמרתי את זה קודם,‬
‫אבל פעם, לפני הרבה זמן, הייתי נשוי.‬
‫והיא הייתה הכול בשבילך?‬ ‫-ממש לא.‬
‫כן, היא הייתה,‬ ‫אבל דברים אחרים הטרידו אותי.‬
‫יכול להיות שזה פגע בה.‬
‫אבל זה לא היה קשור אליה.‬
‫מה שאת מרגישה‬ ‫יכול להיות אחד ממיליון דברים שונים.‬
‫יכול להיות שזה בכלל לא קשור‬ ‫לרגשות שלו כלפייך.‬
‫אתה באמת חושב ככה?‬
‫אדם מעריץ אותך. הוא אומר שהוא "סוגד לך".‬
‫לא, אבל נקווה שהשקר‬ ‫יחזיק מעמד כל סוף השבוע.‬
‫תראה אותי.‬
‫איזו מארחת נוראית,‬ ‫מפילה עליך את כל הבעיות שלי.‬
‫מספיק עם זה.‬
‫איש טוב ומתוק שכמוך.‬
‫ג'ונתן, תעשה לי טובה.‬
‫זה לא קרה.‬
‫מה לא קרה?‬
‫אין קליטה בשום מקום.‬
‫אין לי דרך לדעת אם ניסית ליצור איתי קשר,‬
‫כשאני פה, בגיהינום מוזהב מתקופת האבן...‬
‫פאק!‬
‫...שם השדים משחקים בקרוקט.‬
‫שיט! חתיכת מזדיין!‬
‫אל תהיה כזה אפס בכיין.‬
‫אנחנו צריכים שער חדש.‬
‫אני צריכה מילוי. לא, לא.‬
‫הוא המילוי שלי,‬
‫ואתה השער החדש שלי.‬
‫אוי, אלוהים.‬
‫טיק-טוק!‬
‫הנה, פה.‬
‫לא, לא, לא.‬
‫על ארבע.‬
‫כמו כלבלב קטן. כלב טוב.‬
‫היא נעדרת כל חמלה.‬
‫בחייך, תעשה לנו טובה.‬
‫תתכופף קצת.‬
‫אוי, אלוהים. נתראה בפנים, פיבס.‬
‫קייט היא היחידה שחיה בעולם האמיתי,‬
‫ולכן היא מבינה שאלה אנשים שעובדים למחייתם,‬
‫לא קישוטי גן אנושיים.‬
‫כל נים בגופי אומר "תן להם למות".‬
‫זה סוטה.‬
‫הפכת אותי למגן שלהם.‬
‫אתה.‬
‫אני שמח שאתה פה.‬
‫אולי נלך לשתות משקה אמיתי?‬
‫הגיע הזמן שנכיר אחד את השני.‬
‫לא,‬
‫זה לא יכול להיות.‬
‫אני מקווה שזה לא עוד חדר מיטות.‬
‫הנה הבחורים שלי.‬
‫אני מוכן להאמין שהוא לא דיווח‬ ‫על פגע וברח תחת השפעת קוקאין,‬
‫אבל רצח כפול?‬
‫ומשחק סדיסטי של חתול ועכבר?‬ ‫-לחיים.‬
‫חלב אם.‬
‫אתה בסדר?‬
‫כן.‬
‫אני לא יודע איפה להתחיל.‬
‫"אני רצחתי את מלקולם"?‬
‫אני ואתה הפכנו לחברים.‬
‫נכון?‬ ‫-כן, ודאי.‬
‫אני צריך עצה, ושמעתי שהיית נשוי, נכון?‬
‫פיבי סיפרה לו, או שהוא קרא את זה‬ ‫בכתבות על הקיר שלי?‬
‫אולי אציע לפיבי נישואים.‬
‫רגע, זה הסיפור?‬
‫מרגש.‬
‫הנישואים שינו הכול?‬
‫זאת בסך הכול חתיכת נייר.‬
‫הזוגיות היא...‬ ‫-לא עם מישהי ממשפחת בלקסוורת'.‬
‫החרא הזה מגיע עם כללים.‬
‫ככה זה במשפחות.‬ ‫-אתה מבין...‬
‫אני אצטרך לוותר...‬
‫על דברים מסוימים.‬
‫יש לי רוח חופשיה.‬
‫אני אוהב להרגיש.‬
‫אני אוהב סודות.‬
‫סודות גורמים לך להרגיש שאתה חי את החיים.‬
‫כמו דגים באקווריום,‬
‫כשנתחתן,‬
‫אני אהיה סגור בכלוב ולא אוכל לחמוק ממנו.‬
‫לעולם.‬
‫אז תייעץ לי.‬
‫תברח, אחי.‬
‫אולי...‬
‫תוריד קצת את הקצב.‬
‫טיעון נגד:‬
‫אם אתחתן איתה,‬ ‫החיים שלי יהיו הרבה יותר קלים.‬
‫בזמן האחרון היה קצת קשה.‬
‫עסקאות לא הסתדרו לי.‬
‫איך אשטון קוצ'ר עושה הון‬ ‫מהשקעות בדברים הכי אקראיים,‬
‫ואני כל הזמן אוכל אותה?‬ ‫-תמיד יש עליות ומורדות.‬
‫נכון, אבל כבר הייתי בסרט הזה.‬
‫הייתי מתקשר לאבא שלי,‬ ‫והוא היה אומר, "מבחינה היסטורית,‬
‫"אתה הדפוק של המשפחה.‬
‫"אבל תראה, אתה מנסה. הנה קצת סיוע חירום."‬
‫סיוע החירום הולך ואוזל.‬
‫לדעתי השאלה היא‬
‫אם אתה אוהב אותה‬
‫יותר מאשר את...?‬ ‫-לא. לא.‬
‫לדעתי השאלה היא...‬
‫אני מכיר את עצמי.‬
‫זה מוטל בספק.‬
‫אני יודע שאני בתוך בועה,‬
‫אבל אני רואה דרכה.‬
‫אז תדע לך,‬
‫לעולם, לעולם לא אהיה בלי כסף.‬ ‫אני אף פעם לא אהיה כזה.‬
‫הוא אבוד.‬
‫אז נראה.‬
‫אבל זה מה שזה.‬
‫תודה על הפגישה הטיפולית, גבר.‬
‫כן, תמיד נחמד לצאת מהעיר.‬
‫אני מודה לפיבי על ההזמנה.‬
‫זה לא היה רעיון שלה.‬
‫זה היה רעיון של רואלד.‬
‫למה שרואלד ירצה אותי פה?‬
‫חלק לשון? כן.‬
‫האם הוא מסוגל לרצוח?‬
‫ההוראות לא מעניינות אותי.‬
‫לא הבהרתי לך שאתה אמור להישאר בחוץ?‬
‫אני לא רוצה להיאלץ להתקשר.‬
‫היי.‬
‫אני לא אוהבת מרגלים.‬
‫אני מצטער. סליחה, זה לא יקרה שוב.‬
‫יש עוד משהו?‬
‫לא.‬
‫בעצם כן, יש משהו.‬
‫השרשראות שלי הסתבכו. אתה יכול...?‬
‫אסור. אסור לי.‬
‫לא נראה שהן הסתבכו.‬
‫אז תסתכל יותר טוב.‬
‫אתה רואה?‬
‫אל תתחסד. מותר לך לגעת בי.‬
‫לעזאזל, חבל שעשיתי את זה. לא.‬
‫עכשיו הן בסדר.‬
‫כן, תודה.‬ ‫-מתי שתרצי.‬
‫לעולם לא עוד.‬
‫לא, זה רעיון רע.‬
‫לא, לא, נוראי. נוראי.‬
‫תודה.‬
‫אז הכול ברור?‬
‫כן, לא, כן, הכול ברור.‬
‫פאק.‬
‫עוד פעם האפסים האלה.‬
‫אה, זה אתה.‬
‫ערב טוב לך.‬
‫רואלד.‬
‫כן?‬
‫טוב, אין לחץ.‬
‫אני יכול לעמוד פה כל היום.‬ ‫בסוף אני אוציא ממך חיוך.‬
‫למרות הפרעת האישיות המגבילה שלך.‬
‫נדמה לי שהתכוונת להפרעה שלך, איש חולה.‬
‫כן, תרחמי עליי.‬
‫אנחנו הולכים לשחות לפני הארוחה.‬ ‫תרצי להצטרף?‬
‫אני ארד בעוד דקה, חולה.‬
‫יופי.‬
‫זאת אולי ההזדמנות היחידה‬ ‫לאסוף מודיעין שימושי.‬
‫חשבתי שאנחנו מסכימים.‬
‫כן, כן. יש לי רק שאלה זריזה.‬
‫זריזה, אמרת.‬
‫כן. רואלד?‬
‫אתם חברים?‬
‫נראה שהוא שונא אותי.‬
‫קיוויתי שתוכלי לייעץ לי‬ ‫איך להפחית את הרצון שלו‬
‫לשרוף אותי בעיני הלייזר שלו.‬
‫וגם, האם הוא מסוגל לרצוח?‬
‫הוא באמת היה כל כך נורא?‬
‫אני חושבת שכשהוא פוגש אנשים שאינם כמוהו...‬
‫כן, בני אצולה עם שמונה אחוזי שומן בגוף.‬
‫לדעתי הוא חושב שתחשוב שהוא רכרוכי,‬ ‫לכן הוא מעמיד פני קשוח.‬
‫אבל לא איתך.‬
‫את מצליחה בענק, אבל למיטב ידיעתי,‬
‫לא ירשת הון.‬
‫יחסית אליהם, את בעצם עניה.‬
‫אנחנו מכירים המון זמן.‬
‫כנראה שהוא שכח להתנהג כמו כלבה קטנה.‬
‫אתם קרובים מאוד?‬
‫למה? יהיה דו קרב?‬
‫אנחנו חברים ותיקים.‬
‫ייתכן שזה לא תמיד‬ ‫היה מה שרואלד רצה, אבל...‬
‫אני...‬
‫אני צריכה להחליף בגדים.‬
‫כן.‬ ‫-אתה יכול לצאת לבד, אדוני הבלש.‬
‫לא מה שרואלד רצה.‬
‫מעניין. רואלד אוהב‬ ‫את קייט. קייט עם מלקולם.‬
‫מלקולם מת. ההתנהלות של סיימון‬ ‫מאיימת על הקריירה של קייט.‬
‫אין יותר סיימון. לרואלד היו מניע והזדמנות.‬
‫הוא היה שם בלילות שהם נרצחו.‬
‫אבל מניע והזדמנות אינם מספיקים.‬
‫אם לא אקבל וידוי,‬
‫אני צריך הוכחה.‬
‫בסדר, רואלד.‬
‫מי אתה, ומה אתה מסתיר?‬
‫נקי ומסודר.‬
‫הוא לא אשם שהרהיטים מוזרים.‬
‫אפשר למכור את השעונים שלו‬ ‫ולהאכיל מדינה מתפתחת שלמה.‬
‫טוב, מה אתה מסתיר?‬
‫חולצות טי מגוהצות‬ ‫ונסיעה עם אוסף שעונים הן רמזים‬
‫לסוציופתיה, אבל לבדם הם לא מספיקים‬ ‫כדי לקבוע שרואלד הוא אתה.‬
‫וכשחיפשתי באינטרנט,‬ ‫לא מצאתי דגלים אדומים בוהקים.‬
‫הוא לגמרי בן אצולה.‬
‫אבא שלו ניצל הון שירש‬ ‫והפך ליזם נדל"ן מצליח.‬
‫אמא שלו אשת חברה ממשפחה אמידה.‬
‫לכבוד יום ההולדת השישי שלו,‬ ‫ההורים שלו תרמו שני מיליון‬
‫כדי שדינוזאור ייקרא על שמו.‬
‫"רואלדוסאורוס בורטיי."‬
‫בנוסף לרכישת נכסים בהנחיית אביו,‬
‫רואלד, וזה ציטוט, "עובד כצלם נוף",‬
‫ולכן הוא תמיד מחזיק מצלמה‬ ‫שעולה 20,000 דולר.‬
‫אלה בטח תמונות‬ ‫של עצי בוקיצה מדכאים, אבל...‬
‫רגע, מה זה?‬
‫אני מכיר את הצוואר הזה.‬
‫כל אלה תמונות של קייט.‬
‫צילומי הדבורים הם סיפור כיסוי למעקב אחריה.‬
‫רואלד לא סתם אוהב אותה, הוא אובססיבי.‬
‫אז למה הוא איים לרצוח אותה?‬
‫אלא אם כן זה לא היה איום, אלא מבחן.‬
‫לבדוק כמה אני מוכן‬ ‫להרחיק לכת כדי להגן עליה?‬
‫אנחנו עולים למעלה.‬
‫ג'ונתן.‬
‫פספסת יופי של שחייה.‬
‫השלמתי קצת מחקר.‬ ‫-אוי, אקדמאים.‬
‫טוב. נתראה בארוחת הערב.‬
‫רואלד, שמעתי שסוף השבוע הזה היה רעיון שלך.‬
‫זאת הזדמנות נפלאה להכיר קצת יותר טוב.‬
‫נתתי לו הזדמנות, וכלום.‬
‫אם הוא באמת אתה,‬ ‫אז יש לך רעיונות אחרים להמשך.‬
‫מתחיל להיות בלתי אפשרי לעשות‬ ‫את מה שבאתי לעשות.‬
‫אתמול הפכתי לבן ערובה.‬
‫בגלל ההשקעה של קוני בצ'לסי,‬
‫הייתי תקוע מול משחק כדורגל‬ ‫עם חבורת חוליגנים שיכורים.‬
‫הרבה יותר נחמד פה, לא?‬
‫יכול להיות שאשתה בלאדי מרי‬ ‫מול השקיעה עד שאמות.‬
‫טוב, סופי היא אסון, כרגיל.‬
‫קח גם.‬
‫ג'מה!‬
‫אתה אוהב שאני עושה את זה.‬
‫ג'מה, הוא לא אוהב את זה.‬
‫וגם אני לא.‬
‫יש אנשים שמגיע להם פליק.‬
‫חשבתי שאתן חברות.‬
‫למעשה, אני חושבת שאני מתעבת אותה.‬
‫היא הייתה בסדר באוניברסיטה,‬ ‫אבל מה שלא גדל, נרקב.‬
‫במיוחד אם יש לך אמצעים,‬
‫את חייבת להחליט שלא תהיי הכי גרועה שיש.‬
‫סליחה, אדוני.‬
‫מה המבט הזה?‬
‫איזה מבט?‬
‫נדמה לי שאני יודעת, אבל...‬
‫אני רוצה לדעת אם אתה יודע‬ ‫מה שנדמה לי שאני יודעת.‬
‫אני לא יודע למה את מתכוונת.‬
‫חשבתי לשחק קצת טניס.‬
‫היום שלי כבר מלא. מצטערת.‬
‫בפעם הבאה.‬
‫הוא לא רצה שאראה את זה.‬
‫אני חושב שאתה צודק.‬
‫באמת כדאי שנכיר קצת יותר.‬
‫אולי נלך לצוד?‬
‫מה כבר יכול להשתבש במצב כזה?‬
‫איך הוא מרגיש בידיים?‬
‫אני מאמין במגבלות על כלי נשק,‬ ‫אז הוא מרגיש די דוחה.‬
‫המשקל שלו לא רע.‬
‫אבא נהג לומר שרואים את אופיו האמיתי של אדם‬
‫כשנמצאים איתו ביער עם נשק.‬
‫אבא אמר גם שזה זמן מצוין להגיד למישהו‬
‫שאתה מענה אותו בסמסים כבר שבועות?‬
‫אין מצב שאהרוג ציפור כזאת.‬
‫מחזיקים אותן בכלוב,‬ ‫ומשחררים אותן כדי לירות בהן.‬
‫זה מופרע.‬
‫טוב, הוא מסוגל לרצוח.‬
‫אז הגעת אלינו דרך מלקולם, נכון?‬
‫דרך קייט, בעצם.‬
‫היא נקלעה לצרה, ואני...‬
‫עזרתי לה.‬
‫מעניין...‬
‫מעולם לא ראיתי את קייטי נקלעת לצרה‬ ‫שהיא לא יכולה להיחלץ ממנה בעצמה.‬
‫היא בטח הייתה מרשימה באוקספורד.‬
‫אנחנו מכירים הרבה יותר זמן.‬
‫היינו...‬
‫וואו, בני 15.‬
‫נשלחנו לאותה פנימייה ברוד איילנד.‬
‫קייט גרה בארצות הברית?‬
‫היא עברה תקופה קשה. בטח שמעת על גרטה.‬
‫כן, אמא שלה, הדוגמנית?‬
‫גרטה נשברה, היא חתכה ורידים בגלל איזה גבר.‬
‫קייטי נשלחה לפנימייה כשהיא הייתה בבי"ח.‬
‫היא תמיד הייתה יציבה מאוד.‬
‫היא נאלצה להיות האמא,‬ ‫אז היא מעולם לא הזילה דמעה.‬
‫היא תמיד חיפשה את האסון הבא שאפשר להציל.‬
‫היא עדיין עושה את זה.‬ ‫זה בטח מסביר את פיבי, לא?‬
‫הוא מאוהב בה.‬
‫ואותך, אני מניח.‬
‫ושונא אותי.‬
‫אבל אני בטוח שאתה מכיר את כל הסיפור,‬ ‫אם אתה מכיר את קייט.‬
‫בכל אופן, תמיד דאגתי לה.‬
‫ותמיד אדאג לה.‬
‫עד כמה תרחיק לכת?‬ ‫-נפלא שיש לה אותך.‬
‫חבל לחזור הביתה עם קנה קר.‬
‫פאק.‬
‫לך להזדיין, רואלד.‬
‫לא.‬
‫אלוהים, מור.‬
‫זאת הייתה הקליעה‬ ‫הגרועה ביותר שראיתי אי פעם.‬
‫אני לא צייד, כנראה.‬
‫אני מקפיד להכיר‬ ‫את האנשים שקייטי מתקרבת אליהם.‬
‫לא יפה להגיד,‬ ‫אבל מלקולם לא היה ראוי לאישה כמוה.‬
‫הוא היה אדם שלוקח,‬ ‫שלא לדבר על כך שהוא היה שקרן ובדיחה.‬
‫תפנית מעניינת.‬
‫וסיימון,‬
‫היא האמינה בטעות שהוא גאון,‬
‫והתחילה לשפוך את האנרגיה שלה‬ ‫לחור השחור הזה.‬
‫בסדר, זעם מתגלגל. רשמתי לפניי.‬
‫לא יכולתי לראות את זה.‬
‫אז מה עשית?‬
‫בשיא הכנות, הטעם שלה בבני לוויה‬ ‫באמת הכי גרוע שיכול להיות.‬
‫זה וידוי?‬
‫למזלה, עושה רושם שכולם מתים בסוף.‬
‫ג'ונתן, לך לפנינו.‬
‫אנחנו נשיג אותך.‬
‫טוב, בה הוא לא יפגע,‬
‫אבל מה אני הולך לעשות איתו?‬
‫תמיד היית קלעית טובה.‬
‫מצאת מישהו חדש להתעמר בו?‬
‫נו, בחייך.‬
‫אם הוא לא עומד בזה,‬ ‫הוא באמת חסר ערך כמו שק גריסים.‬
‫אתה חמוש.‬
‫וגם הוא. וגם את.‬
‫כולנו חמושים. אחד על אחד זה לא הוגן?‬
‫למה את עושה את זה לעצמך?‬ ‫-אוי, אלוהים.‬
‫לא משנה מה נדמה לך שאתה רוצה להגיד,‬ ‫אל תגיד את זה.‬
‫ילדים.‬
‫ילדים קטנים ואבודים.‬
‫זה היה בסדר בהתחלה.‬
‫וזה ממשיך להיות לא עניינך.‬
‫תרשי לי לחלוק עלייך, יש רוצח חופשי.‬
‫אתה אומר לי שאני צריכה גבר?‬
‫גבר גדול וחזק שיגן עליי?‬
‫לא, אני אומר שאת צריכה מישהו ברמתך.‬
‫וזה אתה.‬
‫כן.‬
‫זה מי שאנחנו, וזה גם מה שאנחנו.‬
‫שטויות.‬ ‫-לא. ככה זה עובד.‬
‫את יכולה לגלגל עיניים,‬ ‫אבל אם את רוצה להיות סוף סוף מאושרת,‬
‫את צריכה לתבוע את מקומך.‬
‫אל תצחקי. זה נכון.‬
‫העולם הטיפשי של הבריונים הטיפשים עולה באש,‬
‫ואני לא יכול לראות אותך נשרפת איתם‬ ‫בגלל איזה עיקרון טיפשי.‬
‫אתה באמת...?‬
‫אולי נדאג שהעולם לא יישרף?‬
‫במקום להציע שנצפה מכיסאות המלכות שלנו‬
‫מהיאכטה שלך על הירח המזוין.‬
‫אין סתירה בין הדברים.‬
‫כדי לעשות טוב באמת, צריך כוח אמיתי.‬
‫את כרתת לעצמך את הרגליים.‬ ‫-אני אקח את זה לתשומת לבי.‬
‫למזלך, אני מת על העקשנות שלך.‬
‫ועל הלב הטוב שלך.‬
‫אין לי לב טוב.‬ ‫-יש לך.‬
‫והוא מענה אותך.‬
‫אבל אני יכול לחכות.‬
‫אני טוב בזה.‬
‫אני לא כמוך,‬
‫או כמו המשפחה שלך, או כמו השושלת שלך.‬
‫זאת פנטזיה שלך,‬
‫וככה זה היה תמיד.‬
‫אתה חסר תקנה.‬
‫תן לי אותם.‬
‫לא. אני בהחלט לא הולך לשם.‬
‫תעמוד בשקט. מה קרה לך?‬
‫לא, באמת, די.‬
‫תפסיק לזוז.‬
‫כדאי שנפסיק.‬ ‫-כן.‬
‫כדאי.‬
‫בסדר.‬ ‫-כן.‬
‫אנחנו מפסיקים.‬ ‫-כן, מפסיקים.‬
‫בעוד שנייה.‬
‫פאק.‬
‫"איזה טעם יש לנו?" זאת השאלה.‬
‫של אלכוהול יקר, מן הסתם,‬
‫אבל עם השפעה של רעל.‬
‫לדעתי כל מה שהם טועמים הוא מר,‬
‫כי המרמור אוכל אותם.‬
‫בגלל זה הם מתים על ריס. כי הוא צוחק איתם.‬
‫איזה פחדן, להבריז לנו ככה.‬
‫פשוט תודה שאתה יותר טוב מהם,‬ ‫ולכן אתה צריך לנהל את העניינים.‬
‫הם עושים את זה לעצמם.‬
‫תודעת עוני הופכת אנשים לעניים.‬
‫אמרה מי שנולדה כנסיכה.‬
‫בחיים קודמים הייתי חיובית מאוד.‬
‫שמישהו יפיל פצצה על הבית הזה.‬ ‫-סליחה.‬
‫תדברו על דברים נחמדים.‬
‫אבל אני סקרן.‬
‫ג'ונתן?‬
‫אתה נוטר לנו טינה בגלל מה שיש לנו,‬
‫ואין לאנשים כמוך?‬
‫מה? יהירות ולב שחור?‬
‫אני די מרוצה מהחיים שלי.‬
‫באמת?‬ ‫-מה אם...‬
‫ג'ונתן הוא הרוצח?‬
‫טוב, מישהו צריך לקטוע אותה.‬
‫אנשים באמת התחילו למות בערך כשאתה הופעת,‬
‫עם כל הקטע של קולין פירת' ממדף המבצעים.‬
‫אתה נוטר לנו טינה, ג'ונתן?‬
‫היית רוצה שכולנו נמות?‬
‫תפסיקי כבר, ג'מה. את...‬
‫זה מה שמוזר בעיניי.‬
‫שזאת שממהרת להגן‬
‫על המרצה המרושש היא זאת‬ ‫שתהיה הראשונה להגיע לגיליוטינה.‬
‫אני חושש שלקית בהתקף כלשהו.‬
‫אובדן זיכרון.‬
‫נראה שאת באמת מאמינה שאת לא אחת מאיתנו.‬
‫מה קורה פה?‬
‫נו באמת.‬
‫תגידי לי שהוא יודע.‬
‫למה הסתרת את זה ממנו?‬
‫הוא סתם מישהו.‬
‫מספיק.‬
‫זה פשוט נראה כמו המון עבודה.‬
‫אלוהים, כמה שקרים.‬
‫ולחשוב,‬
‫אבא אפילו לא מסתכל עלייך.‬
‫סליחה על ההפרעה, אדוני,‬ ‫אבל יש לי חדשות נוראות.‬
‫ליידי פיבי...‬
‫מתה.‬
‫כאות כבוד, אני מציע שנפרוש מיד לספרייה.‬
‫לחדר ההסבה.‬
‫שנפרוש מיד לחדר ההסבה, ונדון במציאת הרוצח.‬
‫אתם לא רציניים.‬
‫לפני שהוא ירצח שוב.‬
‫בסדר.‬
‫אז במעטפות שקיבלתם כשבאתם,‬
‫תגלו איזה נשק הוקצה לכם.‬
‫כן.‬
‫העצלנים בצד, תקשיבו.‬
‫בסדר, גברת כוס מדבר.‬
‫אנחנו מכירים את החוקים,‬ ‫כי אנחנו משחקים בזה כל פעם.‬
‫בכל אופן, אם הרוצח דוקר אתכם...‬
‫הם משחקים משחק חברה מסוג "מצא את הרוצח".‬
‫בלי שום אירוניה.‬ ‫-...עם סטייל, בסדר?‬
‫מוכנים?‬
‫מוכנים!‬ ‫-מתחילים!‬
‫אני צריך לנצל את סיפור הכיסוי‬ ‫שהמשחק המזוויע שלהם מספק לי,‬
‫לחזור לחדר של רואלד, ולסיים את העבודה,‬ ‫למצוא הוכחה שהוא אתה.‬
‫אפשר להניח שאף אחד מאיתנו הוא לא הרוצח.‬
‫אני לא יודע...‬
‫מה קרה שם...‬
‫אבל זה לא נראה נחמד.‬
‫מי הבטיח לך שיהיה נחמד?‬
‫להתרחק מרוצח, כן,‬ ‫אבל להיות פחות מגעילים אחד לשני?‬
‫איפה הכיף בזה?‬
‫אתה יודע, רואלד, אני...‬
‫אני מבינה אותו.‬
‫אבל ג'מה פשוט...‬
‫נתעבת.‬
‫לא, זאת רמאות!‬
‫בטח יש לך שאלות.‬
‫בעצם לא. בסך הכול קיוויתי‬ ‫להתחבא מאחורייך, אם זה בסדר.‬
‫כן.‬
‫אבא שלי הוא...‬
‫טום לוקווד.‬
‫אני לא יודע מי זה.‬
‫החיפוש שלי העלה הרבה תוצאות על אמא,‬ ‫אבל שום דבר ברור על אבא.‬
‫הוא היה יכול להיות אלוף גלישה,‬
‫או אחד מכמה אמנים ויחצ"ני מועדונים.‬
‫הוא מה שנקרא "משקיע אקטיביסט".‬
‫אקטיביסט?‬ ‫-שודד תאגידי,‬
‫קצב, אטילה ההוני, המלך שלמה.‬
‫אין תעשייה שהוא לא טמן בה את ידו.‬
‫הוא אחד מהאנשים החזקים בעולם.‬
‫ואני חשבתי שהיא היחידה כאן‬ ‫שצריכה למצוא עבודה.‬
‫לזה רואלד התכוון כשהוא אמר שאני כמוהו.‬
‫המשפחה שלי עשירה יותר מהמשפחות שלהם,‬
‫טוב, לפחות מהצד הזה.‬
‫את לא משתמשת בשם לוקווד.‬
‫כן, יש משהו בדרך שבה הוא מרוויח כסף,‬
‫הוא מפרק עסקים ומוכר את החלקים,‬
‫הורס את חיי העובדים‬ ‫לטובת רווחים של בעלי מניות.‬
‫כן.‬ ‫-וזה עוד לא הכול.‬
‫העסקאות האפלות לשיסוי שוטרים במפגינים,‬
‫או טיהור עברו של מנכ"ל מתקיפות מיניות.‬
‫וכל הזמן הזה, הוא...‬
‫שילם תמורת זיוף‬ ‫של דוחות בנוגע לרעילות מים.‬
‫אף אחד לא גילה,‬
‫כמה ילדים חלו בסרטן,‬
‫והחברה הרוויחה 400 מיליון ליש"ט.‬
‫אבא שלי הוא האיש הכי נורא בעולם,‬
‫ואני הבת האהובה עליו.‬
‫פתאום כל מה שאני יודע עליה נראה הגיוני.‬
‫אנחנו...‬
‫אנחנו בנתק מאז שהייתי בת 20.‬
‫הבנתי מה הוא,‬
‫ולחלק ממה הפכתי בגללו,‬
‫וניתקתי כל קשר איתו.‬
‫אז המאבטחים מחוץ...‬ ‫-כן, אתה חד הבחנה.‬
‫הוא...‬
‫אמרתי "לא", אבל הוא שלח אותם בכל זאת.‬
‫רוצח הוא הזדמנות מושלמת‬ ‫שמאפשרת לו להגן עליי...‬
‫כלומר להתערב לי בחיים.‬
‫אני רוצה לפלס לעצמי דרך עצמאית.‬
‫אני רוצה להיות בת אדם,‬ ‫ואפילו לא אחת דגולה, רק הגונה.‬
‫ואז בא מישהו ומזכיר לי כמה טיפשי מצדי‬
‫לחשוב שאוכל אי פעם‬ ‫להיות משהו מלבד הבת של טום לוקווד.‬
‫אני מבין.‬
‫תודה, אבל זה...‬
‫אין סיכוי שאתה מבין.‬
‫לא, אין סיכוי שאני יודע איך זה להיות מקולל‬
‫על ידי העבר והמשפחה שלי.‬
‫לראות כל מעידה קטנה‬ ‫כהוכחה לכך שאי אפשר לברוח לעולם.‬
‫מה קרה לך?‬
‫הסיפור שלי לא מלהיב כמו שלך, אבל...‬
‫אני מכיר את ההרגשה.‬
‫בעצם...‬
‫אני מאמינה לך.‬
‫ואני מאמין‬
‫שאת יכולה להיות מי שאת רוצה להיות.‬
‫למען האמת, אני חושב שאת כבר היא.‬
‫לא. מה קורה פה?‬
‫לא, לא, אסור לזה לקרות.‬
‫אסור לי להתאהב בה.‬
‫לא ייאמן. מה קורה פה?‬
‫תחזרו למשחק, שני עצלנים.‬
‫כדאי שנחזור למשחק.‬ ‫-כן, ודאי.‬
‫המזדיינים האלה הרגו אותי!‬
‫אני אקח את זה, חבר.‬
‫הנה אתה. שאלתי את עצמי מתי תמצא אותי.‬
‫אי אפשר.‬ ‫-ממתי?‬
‫מעכשיו, בסדר?‬
‫הכול השתנה. אני לא יכול...‬ ‫-מה אתה לא יכול?‬
‫אני רציני.‬
‫מצטער.‬
‫פספסתי משהו כשחיפשתי‬ ‫בחדר של רואלד: הוכחה שהוא אתה.‬
‫טוב, איפה זה?‬
‫הדבר שיוכיח לי שאתה זה הוא.‬
‫קופסת מסתורין חדשה. בסדר, גם זה משהו.‬
‫מה יש בפנים, רואלד?‬
‫הטלפון שלך? הנשק שבאמצעותו הטרדת אותי?‬
‫אתה צריך עזרה?‬
‫מה אתה עושה בחדר שלי?‬
‫זה לא כמו שזה נראה.‬ ‫-זה אתה, נכון?‬
‫רצחת את מלקולם כי אתה מאוהב בקייט?‬ ‫-לא. ואתה?‬
‫המשחק הזה מוזר. בכל שנה, מישהו נפגע.‬
‫הוא בטח ידע שזה לא יהרוג אותי.‬
‫אני מוכן להתערב שהמטרה הייתה יותר סדיסטית.‬
‫כאב.‬
‫והשפלה.‬
‫מזדיין.‬
‫אני זקן מדי בשביל זה.‬
‫שיזדיינו כולם.‬
‫מישהו כנראה ניצח, והם חזרו לשתות ולהסניף.‬
‫לפחות הצרחות נגמרו, אז אוכל לחשוב.‬
‫פאק, זה נשמע אמיתי.‬
‫איפה קייט?‬
‫קייט!‬
‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬