‎Din episoadele anterioare…
‎Ești un monstru și un ucigaș.
‎Unul dintre voi, nemernicilor, ‎mi-a trimis mesajele.
‎„Salut, Joe!”
‎„Îți place. Ce simți. Când ucizi.”
‎Cineva vrea să-mi însceneze asta.
‎Nu vrei să ți-o tragi. ‎Vrei să faci dragoste.
‎Nu știi cine sunt sau ce vreau.
‎Încerci să pari nobil ‎și să-ți ascunzi adevăratele motive.
‎„E timpul să ne întâlnim.”
‎Când și unde?
‎Nu-i a bună!
‎Mă gândeam ‎că mi-ai distrus a doua șansă la viață
‎înainte să înceapă, dar, de fapt,
‎urma să fim mai apropiați ca niciodată.
‎- Dar întâi… ‎- Dle profesor Moore!
‎Ne-ați putea acorda câteva clipe?
‎…a trebuit să trec prin urechile ‎încă unui ac britanic foartepoliticos.
‎Sigur. Orice e de ajutor.
‎E plăcut să vorbești cu cineva mai treaz.
‎I-au interogat pe toți.
‎Am analizat indiciul cu artista Blue ‎pe care ni l-ați dat.
‎Povestea ei confirmă ce ne-ați spus.
‎Mă bucur să aud asta. Mă rog…
‎Evident că nu mă bucur.
‎Acum îi verificăm ‎pe foștii asociați ai lui Simon.
‎Sper că avea câteva mii.
‎Poate v-ați mai gândit la ceva relevant.
‎Deci am scăpat, dar nu chiar.
‎- Pot să vă sun dacă-mi amintesc ceva? ‎- Oricând.
‎Cine știe, Jonathan, ‎poate ne-ai ajutat să-i dăm de cap.
‎Nu pot decât să sper.
‎Pe curând!
‎Ce hiene! Sunt dezamăgiți ‎că nu s-a întâmplatnimic.
‎Nu că le-ar păsa că le-au murit prietenii,
‎ci fiindcă nu simt nimic.
‎Viețile lor sunt atât de protejate.
‎Deja s-au plictisit iar.
‎Dar tu mă menții captivat.
‎Cine ești, nemernicule?
‎Și cum te opresc?
‎Jonathan! Vino!
‎Hampsy.
‎Casa de la țară a lui Lady Phoebe.
‎Fug de mulțime.
‎Vii și nu poți refuza.
‎Noi toți sub același acoperiș.
‎Pare o chestie între prieteni.
‎Trebuie să fii acolo cu noi.
‎Nu știu că-l aduc și pe criminal cu ei.
‎Unul dintre ei ești tu.
‎Atunci mi-ar face plăcere.
‎TU
‎Phoebe a zis „fără cadouri” ‎în cea mai puțin convingătoare formă
‎pe care am auzit-o.
‎Vecinii mei bogați beau vinuri ‎pe care eu nu mi le permit.
‎Un lucru e clar:
‎dacă e să profit de ocazia ‎oferită de acest weekend,
‎nu pot să mă las distras.
‎Ai mesajul sau nu?
‎Nu omite partea în care ‎îi spun să nu-și bage
‎nasul în treburile mele.
‎Nu vreau să-i spun eu.
‎Câți ani mai trec
‎până când înțelegeți ‎că nu vreau să vorbesc cu el?
‎Iisuse!
‎Ai irosit capital ‎cu afacerea aia tehnologică.
‎Nu e bancă în Londra ‎căreia să nu-i datorezi bani.
‎Sunt ipoteci neplătite în Shoreditch.
‎Ipoteci făcute pentru acest club.
‎Pe care știu că nu vrei să le pierzi.
‎Nu mai poți amâna creditorii nicio zi.
‎Nu-ți vor lua doar bunurile. ‎Te vor distruge.
‎Vor distruge tot ce ai muncit să obții.
‎Robert, înțeleg. ‎Îl sun pe tata dacă e așa de rău.
‎Țin minte că a spus că ultima dată a fost…
‎Ei bine, ultima dată.
‎Da, dar nu vorbea serios.
‎- Fir-ar să fie! Trebuie s-o șterg. Scuze! ‎- Nu!
‎- Te rog, rămâi! ‎- Îl sun pe tata din mașină.
‎Toți își vor primi banii la timp.
‎Relaxează-te la țară!
‎Mulțumesc!
‎Mă bucur că, atunci când o să mă întorc,
‎te voi fi lăsat în urmă.
‎Poate că viața va reveni la normal.
‎Deci asta înțelege familia Blaxworth ‎prin „căsuța de la țară”.
‎Bună ziua!
‎Parcă e castelul vampirilor ‎din ‎Downton Abbey.
‎- Bun-venit în Hampsbridge, dle! ‎- Mulțumesc!
‎- Mersi! ‎- Tu!
‎Preferi să ieși în evidență, nu?
‎Ți-o trage? Phoebe? ‎Sau ești mai mult de decor?
‎Ce drăguță e!
‎E adevărat ‎că americanii sunt mai buni la pat?
‎Sau doar evreii?
‎E legal să spui asta?
‎Glumesc! Ne distram și noi.
‎Te rog, încearcă să ai simțul umorului.
‎O să am când o să fie amuzantă.
‎Vai, nu! A venit fostul meu.
‎Puteai fi tu, dacă era deșteaptă.
‎Nu sunt dovezi că e.
‎Ticălosul mi-a dat ‎gonoree și coronavirus în Seychelles.
‎N-a avut nimeni un 2020 mai rău.
‎De ce nu-mi ciopârțește ucigașul foștii?
‎Sau pe Gemma, dacă primești dedicații.
‎Nu.
‎Oricât de frumos ar fi, ‎am venit să te opresc, deci…
‎Care dintre ei ești?
‎Ei bine, plăcută discuție,
‎dar mă duc să mă spânzur, ‎fiindcă ești atât de plictisitor!
‎Glumesc. Dar descurcă-te mai bine!
‎Nici măcar nu-i observă nimeni, dragă.
‎Eu îi observ. Și nu-i vreau aici.
‎Scuze! Nu e vina ta.
‎Ignoră-i! ‎Măcar știm că suntem în siguranță.
‎Presupun că da.
‎Cum ziceam, nu pot fi distras.
‎- Nu acum. ‎- Jonathan!
‎Ai venit!
‎Va fi mai mult o vânătoare.
‎- Tu ai vânat? ‎- O dată sau de două ori.
‎E palpitant dacă țintești bine.
‎Vicepreședintele vostru ‎n-a împușcat pe cineva?
‎Ba da, unii și-ar fi dorit ‎să se întâmple invers.
‎Isteț!
‎Mereu am admirat un om ca tine, căruia…
‎nu-i pasă cum se prezintă.
‎Mă bucur că ai venit.
‎Chiar ai putea fi ‎oricare dintre monștrii ăștia.
‎Haideți!
‎Să înceapă festivitățile!
‎Să înceapă vânătoarea!
‎Lordul Tennyson consideră ‎că de aici se vede cel mai bine.
‎REȚEA INDISPONIBILĂ
‎O să ai probleme cu ăla. ‎Nu e semnal, nici Wi-Fi.
‎Glumești, nu?
‎Dacă Lord Tennyson s-a descurcat…
‎Musafirii ajung să aprecieze asta.
‎Fiindcă nu au de comunicat ‎cu un ucigaș care le scrie.
‎Se conturează o imagine.
‎Nu e Internet, camere, ‎întrerupătoarele au peste 50 de ani.
‎Asta nu e altă casă. E o altă lume.
‎Pare foarte sigur pentru ei
‎și foarte retras pentru tine.
‎Uși alăturate.
‎Bineînțeles!
‎Cineva trebuie să fi intrat ‎în grațiile doamnei conacului.
‎Salonul Tenny nu e repartizat oricui.
‎Un pat grozav pentru sex.
‎Păcat că nu se va întâmpla!
‎Mare păcat!
‎- Mă bucur că ne-am lămurit. ‎- Și eu.
‎Oricât de frumos ar fi, ‎nu e misiunea mea acum.
‎„Galeria cu portrete.” Tu ai trimis-o?
‎Asta să fie, în sfârșit?
‎Phoebe!
‎Serios?
‎Nu e cadrul în care mă așteptam ‎să vorbim de crime.
‎Ce se întâmplă?
‎Alea n-au cum să fie…
‎Cârnăciori,
‎puțulici,
‎mătărângi.
‎Am făcut mulaje ‎după sculele iubiților mei.
‎Ceară pentru corp, desigur.
‎Aleg să cred că nu ești ea.
‎Îți place budoarul meu?
‎Nu! Asta e seducție?
‎- Foarte… ‎- Maria Antoaneta, robot sexual.
‎…frumos.
‎E o situație ‎din care trebuie să mă extrag delicat.
‎Din seara în care ne-am cunoscut, ‎din felul în care mi-ai vorbit…
‎Dacă mi-aș aminti ce am spus.
‎Bună!
‎Am vorbit serios.
‎Mi s-a părut că ești cel mai cinstit om ‎pe care l-am cunoscut.
‎Putem s-o luăm mai încet?
‎Nu.
‎Nu. Eu nu…
‎Nu-i nimic dacă nu vrei.
‎Nu e că nu vreau.
‎Ce naiba a fost în capul meu?
‎Phoebe!
‎- Ești frumoasă. ‎- Știu.
‎Sunt de nota zece.
‎Ești luată.
‎Atâta tot.
‎Oricine te-ar vrea.
‎Toată lumea mă vrea…
‎până mă obține.
‎E vorba de Adam.
‎- Adam te iubește. ‎- Dar și să se joace cu urina.
‎Atunci de ce mi se pare că…? ‎Ne distrăm, dar…
‎ar trebui să trecem la nivelul următor și…
‎Nu simt că sunt totul pentru el.
‎Ascultă!
‎Poate că nu ți-am spus,
‎dar am fost căsătorit ‎cu mult timp în urmă.
‎- Era totul pentru tine? ‎- Rahat, nu!
‎Da, era, dar aveam alte lucruri pe cap.
‎Cred că asta a rănit-o.
‎Dar n-avea nicio legătură cu ea.
‎Ce simți tu ‎ar putea fi un milion de lucruri.
‎Poate n-are legătură ‎cu ce simte el pentru tine.
‎Chiar crezi asta?
‎Adam te adoră. ‎Folosește cuvântul „venerare”.
‎Nu. Dar sper ca minciunile ‎să reziste în weekend.
‎Uită-te la mine!
‎O palidă imitație de gazdă. ‎Îmi vărs problemele pe tine.
‎Ajunge!
‎Om bun și drăguț!
‎Jonathan, fă-mi o favoare!
‎Asta nu s-a întâmplat.
‎Ce nu s-a întâmplat?
‎N-am semnal. Nicăieri.
‎N-am cum să aflu dacă m-ai căutat
‎în iadul ăsta aurit din epoca de piatră…
‎Băga-mi-aș!
‎…unde demonii joacă crochet.
‎La naiba! Băga-mi-aș picioarele!
‎Nu fi un ratat de poponar!
‎Acum ne trebuie altă poartă.
‎Iar eu am nevoie să-mi reumplu băutura.
‎Nu, să mă reumple el.
‎Tu ești noua mea portiță.
‎O, Doamne!
‎Tic-tac!
‎Acolo.
‎Nu!
‎În patru labe.
‎Ca un cățeluș. Un cățeluș cuminte.
‎E complet lipsită de empatie.
‎Haide, fii de comitet!
‎Îndoaie-le puțin.
‎Iisuse! Ne vedem înăuntru, Phoebes.
‎Kate e singura din lumea reală,
‎deci înțelege că aceștia sunt oameni ‎care-și câștigă traiul muncind,
‎nu ornamente de pajiște umane.
‎În mine totul urlă: „Lasă-i să moară.”
‎E pervers.
‎M-ai făcut protectorul lor.
‎Tu!
‎Bine că ești aici!
‎Ce-ai zice să bem ceva ca lumea?
‎E timpul să ne cunoaștem.
‎Nu,
‎nu poate fi el.
‎Sper că nu e alt budoar.
‎Uite-i pe băieții mei!
‎Aș înțelege ‎să fugi spart de la locul accidentului,
‎dar o dublă omucidere
‎- …și un joc de-a șoarecele și pisica? ‎- Noroc!
‎Lapte de mamă.
‎Ești bine?
‎Da.
‎Nu știu de unde să încep.
‎„L-am ucis pe Malcolm”?
‎Am devenit prieteni.
‎- Nu-i așa? ‎- Da, sigur.
‎Am nevoie de un sfat și am auzit ‎că tu ai fost căsătorit, nu?
‎Phoebe i-a spus sau a citit ‎într-un articol pe peretele meu?
‎S-ar putea s-o cer pe Phoebe de soție.
‎Stai, despre asta e vorba?
‎Ce palpitant!
‎Căsătoria a schimbat totul?
‎E doar o hârtie.
‎- Relația contează. ‎- Nu și cu un Blaxworth.
‎Mizeria aia vine cu reguli.
‎- Așa vin familiile mereu. ‎- Vezi tu…
‎ar trebui să renunț la anumite…
‎lucruri.
‎Sunt un spirit liber.
‎Îmi place să simt.
‎Îmi plac secretele.
‎Secretele te fac ‎să simți că-ți trăiești viața.
‎Ca un pește în acvariu,
‎ne punem pirostriile,
‎sunt aruncat în cutia aia
‎și nu am scăpare.
‎Niciodată.
‎Deci sfătuiește-mă!
‎Fugi cât vezi cu ochii!
‎Poate…
‎s-o iei mai ușor.
‎Contraargument:
‎dacă mă însor cu ea, ‎viața e mult mai ușoară.
‎A fost greu în ultima vreme.
‎Afacerile n-au ieșit bine.
‎Cum dă lovitura Ashton Kutcher ‎investind aleatoriu,
‎- …dar eu sunt urmărit? ‎- Mereu sunt suișuri și coborâșuri.
‎Așa e. Dar am mai pățit-o.
‎L-am sunat pe tata ‎și mi-a zis: „Tradițional,
‎tu ești ratatul familiei.
‎Dar uite cum te chinui! Uite niște pistă!”
‎Rămân fără pistă.
‎Cred că totul se rezumă la…
‎dacă o iubești
‎- …mai mult decât pe…? ‎- Nu.
‎Cred că totul se rezumă
‎la faptul că mă cunosc.
‎Discutabil.
‎Știu că sunt într-o bulă,
‎dar văd ce e afară.
‎Să știi un lucru:
‎eu nu voi rămâne niciodată fără bani. ‎Nu voi ajunge niciodată așa.
‎S-a zis cu el!
‎Vom vedea.
‎Dar aia e, ce naiba!
‎Mulțumesc pentru terapie!
‎E plăcut să mai ieși din oraș.
‎Mă bucur că m-a invitat Phoebe.
‎N-a fost ideea ei,
‎ci a lui Roald.
‎De ce m-ar vrea Roald aici?
‎Lingușitor? Da.
‎Capabil de crimă?
‎Mi se rupe de ordine.
‎Nu vi s-a spus că trebuie ‎să rămâneți afară?
‎Nu vreau s-ajung să dau telefoane.
‎Bună!
‎Nu-mi plac spionii.
‎Îmi pare rău, nu se va mai întâmpla.
‎Mai e ceva?
‎Nu.
‎De fapt, mai e ceva.
‎Colierele mele s-au încurcat. Vrei să…?
‎N-ar trebui.
‎Nu par încurcate.
‎Uită-te mai bine!
‎Vezi?
‎Nu fi pudic! Poți să mă atingi.
‎La naiba, nu trebuia! Nu!
‎Sunt bine acum.
‎- Mersi! ‎- Oricând.
‎Niciodată.
‎N-ar trebui. E o idee proastă.
‎Nu! Groaznic!
‎Mulțumesc!
‎Ne-am înțeles?
‎Da, ne-am înțeles.
‎Futu-i!
‎Nu tâmpiții ăștia din nou!
‎Tu erai.
‎Bună seara!
‎Roald!
‎Da?
‎Nu-i nicio grabă.
‎Pot sta aici toată ziua. ‎Te fac eu să zâmbești până la urmă.
‎În ciuda tulburării grave ‎de personalitate.
‎Adică în ciuda personalității tale, ‎perversule!
‎Da, fie-ți milă de mine!
‎Câțiva mergem ‎să înotăm înainte de cină. Vii?
‎Cobor imediat, bolnavule.
‎Bine.
‎Ar putea fi singura șansă ‎să obțin informații utile.
‎Credeam că ne-am înțeles.
‎Da. Am doar o întrebare rapidă.
‎Rapidă, zici?
‎Da. Roald?
‎Sunteți prieteni?
‎Pare să mă urască.
‎Speram să ai niște ponturi care să-l facă
‎să nu mai vrea să mă taie cu privirea.
‎Apropo, e capabil de crimă?
‎A fost chiar atât de groaznic?
‎Cred că atunci când dă de oameni ‎care nu sunt ca el…
‎Aristocrați cu 8% grăsime corporală.
‎Cred că simte că o să-l crezi slab, ‎așa că o face pe durul.
‎Nu și cu tine.
‎Ai mare succes, dar, din câte știu,
‎nu ai moștenit vreo avere.
‎Față de ei, ești săracă.
‎Ne știm de mult.
‎Cred că a uitat să fie un fătălău.
‎Sunteți foarte apropiați?
‎De ce? Îl provoci la duel?
‎Suntem prieteni vechi.
‎Poate n-a fost chiar ce a vrut Roald, dar…
‎Trebuie…
‎să mă schimb.
‎- Bine. ‎- Știi unde e ieșirea, dle detectiv.
‎Nu e ce și-ar fi dorit Roald.
‎Interesant! Roald o iubește pe Kate, ‎Kate e cu Malcolm.
‎Malcolm moare. Purtarea lui Simon ‎amenință cariera lui Kate.
‎Gata cu Simon! Roald are motiv și ocazie.
‎A fost de față când au murit ambii.
‎Dar motivul și ocazia nu sunt de ajuns.
‎Dacă nu obțin o mărturisire,
‎am nevoie de dovezi.
‎Bine, Roald.
‎Cine ești și ce ascunzi?
‎Curat și ordonat.
‎Nu-l condamn pentru mobila ciudată.
‎Dacă vinde ceasurile, ‎hrănește o țară în curs de dezvoltare.
‎Ce ascunzi?
‎Tricourile călcate ‎și călătoritul cu colecția
‎de ceasuri arată sociopatie, ‎dar, singure, nu-l fac pe Roald tu.
‎Și nu am găsit nimic suspect ‎periind internetul.
‎Face parte întru totul din aristocrație.
‎Cu bani moșteniți, ‎tata are succes ca dezvoltator imobiliar.
‎Mama e o mondenă înstărită.
‎La șase ani, părinții lui Roald ‎au donat două milioane,
‎ca un dinozaur să-i poarte numele.
‎„Roaldasaurus Burtei”.
‎Pe lângă faptul ‎că face milioane înhățând proprietăți,
‎Roald, citez, ‎„lucrează ca fotograf peisagist”,
‎de unde și aparatul foto ‎de 20.000 de dolari.
‎Probabil doar poze deprimante ‎cu ulmi, dar…
‎Stai, ce avem aici?
‎Cunosc gâtul ăsta.
‎Toate sunt cu Kate.
‎Fotografiile cu albine sunt un pretext ‎ca s-o urmărească.
‎Roald nu numai că o iubește. E obsedat.
‎Atunci de ce a amenințat-o cu moartea?
‎Poate n-a fost o amenințare reală, ‎ci un test.
‎Despre ce aș face ca s-o protejez?
‎Mergem sus.
‎Jonathan!
‎Ai pierdut o baie grozavă.
‎- Am fost prins cu niște cercetări. ‎- Voi, dascălii!
‎Da. Ne vedem la cină, băieți.
‎Apropo, am auzit ‎că weekendul ăsta a fost ideea ta.
‎Cred că e o ocazie grozavă ‎să ne cunoaștem mai bine.
‎I-am dat o șansă, dar nimic.
‎Dacă el ești tu, ai alte idei ‎despre cum o să decurgătotul.
‎Devine imposibil ‎să fac ce am venit să fac.
‎Aseară m-au luat ostatic.
‎Investiția lui Connie în Chelsea
‎m-a silit să mă uit la fotbal ‎cu niște huliganiturbați.
‎E mult mai frumos aici, nu?
‎S-ar putea să beau Bloody Mary ‎la soare până mor.
‎Sophie rămâne o epavă tragică.
‎Ia unul!
‎Gemma!
‎Îți place când fac asta.
‎Gemma, nu-i place
‎și nici mie.
‎Unii chiar merită o bătaie.
‎Credeam că sunteți prietene.
‎De fapt, cred că o disprețuiesc.
‎Era bună la facultate, ‎dar dacă ceva nu crește, putrezește.
‎Mai ales când ai mijloacele,
‎trebuie să decizi să nu fii cel mai rău.
‎Mă scuzați, domnule!
‎Ce-i cu privirea asta?
‎Ce privire?
‎Cred că știu, dar…
‎Vreau să știu ‎dacă știi ce cred eu că știu.
‎Nu știu la ce te referi.
‎Mă gândeam să joc tenis.
‎Am o zi plină. Îmi pare rău.
‎Data viitoare.
‎N-a vrut să văd asta.
‎Cred că ai dreptate.
‎Trebuie să ne cunoaștem mai bine.
‎Mergem să vânăm?
‎Ce ar putea merge prost în situația asta?
‎Cum te simți?
‎Dat fiind că eu cred ‎în controlul armelor, oribil.
‎Îmi place greutatea ei.
‎Tata spunea că vezi vitejia omului
‎când e înarmat în pădure.
‎Ți-a spus și că e un moment bun ‎să-i spui cuiva
‎că-l torturezi cu mesaje ‎de săptămâni întregi?
‎În niciun caz nu omor unul.
‎Îi țin în cușcă ‎și le dau drumul ca să-i împuști.
‎E bolnav.
‎Ei bine, e capabil de crimă.
‎Ai ajuns la noi prin Malcolm, nu?
‎Mai degrabă prin Kate.
‎Era într-o situație dificilă
‎și am ajutat-o.
‎Interesant…
‎N-am văzut niciodată ‎să nu iasă Katie din necazuri.
‎Cred că era formidabilă la Oxford.
‎Ne cunoaștem de mai mult timp.
‎Aveam…
‎Doamne, 15 ani!
‎Același internat din Rhode Island.
‎Kate locuia în State?
‎Trecuse printr-o perioadă grea. ‎Sigur ai auzit de Greta.
‎Mama ei, modelul?
‎Greta a cedat, ‎și-a tăiat venele pentru un bărbat.
‎Katie a fost trimisă departe ‎când era la spital.
‎Era mereu cu capul pe umeri.
‎Trebuia să fie mereu mama, ‎așa că nu a plâns.
‎Mereu căuta ‎să prevină următorul mic dezastru.
‎Încă face asta. ‎Asta o explică pe Phoebe, nu?
‎E îndrăgostit de ea.
‎Și pe tine, presupun.
‎Și pe mine mă urăște.
‎Dar sunt sigur că știi povestea, ‎dacă o cunoști pe Kate.
‎În orice caz, mereu am avut grijă de ea.
‎Și o să am mereu.
‎- Până când? ‎- E grozav că te are pe tine.
‎Ar fi păcat să ne întoarcem ‎fără să tragem.
‎Futu-i!
‎Du-te naibii, Roald!
‎Nu.
‎Iisuse, Moore!
‎E cea mai proastă împușcătură.
‎Cred că nu sunt vânător.
‎Încerc să-i cunosc pe cei ‎de care se apropie Katie.
‎E dur din partea mea, dar Malcolm ‎nu era potrivit pentru una ca ea.
‎Era un cuceritor, ‎un mincinos și o glumă de om.
‎A luat o turnură interesantă.
‎Iar despre Simon,
‎ea credea, greșit, că e un geniu
‎și a început ‎să-și irosească energia în van.
‎Bine, furiosule ce ești. S-a notat.
‎Nu mai puteam să-i văd așa.
‎Și ce-ai făcut?
‎Sincer să fiu, ‎are gusturi proaste la parteneri.
‎E o mărturisire?
‎Din fericire pentru ea, par să moară.
‎Jonathan, ia-o înainte!
‎Te ajungem din urmă.
‎Ei nu o să-i facă rău,
‎dar ce mă fac cu el?
‎Întotdeauna ai tras bine.
‎Ți-ai găsit pe altcineva de hărțuit?
‎Ei, haide!
‎Dacă nu rezistă, ‎chiar că e un terci bun de nimic.
‎Ești înarmat.
‎La fel și el. La fel și tu.
‎La fel și noi toți. ‎Unu la unu nu e corect?
‎- De ce-ți faci asta? ‎- Doamne!
‎Orice ai vrea să-mi spui, n-o face!
‎Băieți.
‎Băieței pierduți.
‎A fost bine o vreme.
‎Și continuă să nu fie treaba ta.
‎Nu sunt de acord, ‎cu un criminal în libertate.
‎Zici că am nevoie de un bărbat?
‎Unul mare și puternic care să mă apere?
‎Nu. Spun că ai nevoie de un egal.
‎Și ăla ai fi tu.
‎Da.
‎Ăștia suntem și așa suntem.
‎- Ce prostie! ‎- Nu. Așa merg lucrurile.
‎Dă ochii peste cap, dar, ‎dacă vrei să fii fericită în sfârșit,
‎poți fi, revendicându-ți locul.
‎Nu te las să rânjești, fiindcă e adevărat.
‎Lumea stupidă ‎a brutelor stupide a luat foc
‎și nu vreau să te văd cum arzi cu ele ‎din cauza unui principiu stupid.
‎Tu chiar…?
‎Ce-ar fi să le facem să nu mai ardă?
‎În loc să propui ‎să privim de pe tronurile noastre
‎de pe iahtul tău de pe Lună.
‎Cele două nu se exclud reciproc.
‎Să faci un bine ține ‎de a avea putere adevărată.
‎- Ți-ai tăiat craca de sub picioare. ‎- O să mă gândesc la asta.
‎Ai noroc că-ți ador încăpățânarea.
‎Și inima bună.
‎- Nu am așa ceva. ‎- Ba da.
‎Și asta te chinuie.
‎Dar pot aștepta.
‎Mă pricep la asta.
‎Nu sunt ca tine,
‎ca familia ta sau ca neamul tău.
‎Asta e fantezia ta
‎și așa a fost dintotdeauna.
‎Fără speranță.
‎Dă-le încoace!
‎Nu. În niciun caz nu vreau să ajung acolo.
‎Nu te mișca! Ce-i cu tine?
‎Nu, serios. Termină!
‎Nu te mai agita!
‎- Ar trebui să ne oprim. ‎- Da.
‎Ar trebui.
‎- Bine. ‎- Da.
‎- Ne oprim. ‎- Da.
‎Imediat.
‎La naiba!
‎„Ce gust avem?”, asta e întrebarea.
‎De băutură scumpă, normal,
‎dar cu efect de otravă.
‎Cred că orice gustă e amar
‎fiindcă sunt mistuiți de ranchiună.
‎De asta îl iubesc pe Rhys atât. Aberează.
‎Ce laș, să ne lase baltă!
‎Recunoaște că ești mai bun ca ei ‎și că de asta ar trebui să conduci tu.
‎Și-o fac singuri.
‎Conștiința sărăciei te sărăcește.
‎Zise cea născută prințesă.
‎Am fost optimistă într-o viață anterioară.
‎- Să dea cineva cu bombe în casa asta! ‎- Scuzați-mă!
‎Vorbiți despre lucruri frumoase!
‎Mă întreb, totuși.
‎Jonathan?
‎Ți-e ciudă pe ceea ce avem noi
‎și cei ca tine n-au?
‎Ce, infatuarea, inimile negre?
‎Sunt destul de fericit cu viața mea.
‎- Chiar ești? ‎- Ce-ar fi dacă…
‎Jonathan ar fi criminalul?
‎Cineva ar trebui s-o facă să înceteze.
‎Oamenii au început să moară ‎cam când ai apărut tu,
‎cu imitațiile tale à la Colin Firth.
‎Ți-e ciudă pe noi, Jonathan?
‎Vrei să murim cu toții?
‎Las-o baltă, Gemma! Tu…
‎Uite ce mi se pare mie ciudat.
‎Că cel dintre noi care sare să-l apere
‎pe profesorul sărac va fi executat primul.
‎Mă tem că ai avut un soi de criză.
‎Amnezie.
‎Pentru că pari să crezi cu adevărat ‎că nu ești unul dintre noi.
‎Ce se întâmplă?
‎Hai, te rog!
‎Spune-mi că știe.
‎De ce-i ascunzi asta?
‎E un nimeni.
‎Ajunge!
‎Pare o muncă istovitoare.
‎Doamne, câte minciuni!
‎Și când te gândești
‎că tati nici nu se uită.
‎Iertați-mă că vă întrerup, domnule, ‎dar am vești cumplite.
‎Lady Phoebe…
‎a murit.
‎Din respect, recomand ‎să ne retragem îndată la bibliotecă.
‎În salon.
‎Ne retragem imediat în salon, ‎să discutăm cum i-am putea găsi ucigașul.
‎Cred că faci mișto de mine.
‎Înainte să ucidă iar.
‎Bine.
‎În plicurile care vi s-au dat la intrare
‎trebuie să aflați ce armă vi s-a alocat.
‎Da.
‎Ascultați, nătărăi leneși!
‎Bine, ticăloaso!
‎Știm regulile, jucăm de fiecare dată.
‎Oricum, dacă vă împunge criminalul…
‎E un joc de salon ‎gen „Găsește criminalul”.
‎- Fără nicio ironie. ‎- …cu stil, da?
‎Gata?
‎- Gata! ‎- Start!
‎Trebuie să profit la maximum ‎de acoperirea dată de jocul lor oribil,
‎să merg în camera lui Roald, să termin ‎treaba, să găsesc dovada că eștitu.
‎E clar ‎că niciunul dintre noi nu e ucigașul.
‎Nu știu…
‎ce a fost aia…
‎dar nu părea frumos.
‎Cine a zis că e frumos?
‎Da, să scăpăm de un criminal, ‎dar să fim mai buni unul cu altul,
‎unde e distracția?
‎Știi, pe Roald…
‎îl înțeleg.
‎Dar Gemma e, pur și simplu…
‎malefică.
‎Nu, trișezi!
‎Presupun că ai întrebări.
‎Speram să mă pot ascunde după tine, ‎dacă nu te superi.
‎Da.
‎Tatăl meu e…
‎Tom Lockwood.
‎Nu știu cine e.
‎Am descoperit o imagine clară a mamei, ‎dar nicio pistă despre tata.
‎Putea fi un campion la surf sau un mahăr,
‎sau un artist și promotor ‎de cluburi de noapte.
‎E ceea ce se numește ‎un investitor activist.
‎- Activist? ‎- Afacerist,
‎măcelar, Atila, Solomon.
‎Nu e industrie în care să nu fi intrat.
‎E unul dintre cei mai puternici ‎oameni din lume.
‎Credeam că ea e singura ‎care are nevoie de oslujbă.
‎La asta s-a referit Roald ‎când a spus că sunt ca el.
‎Familia mea e mai bogată ‎decât oricare dintre ei,
‎și… cel puțin pe partea asta.
‎Nu te cheamă Lockwood.
‎Da. E legat de felul în care face bani
‎dezmembrând afaceri,
‎distrugând viețile muncitorilor ‎pentru profitul acționarilor.
‎- Da. ‎- Și nu e tot.
‎Sunt înțelegeri secrete ‎ca să asmută poliția pe protestatari
‎sau curățarea dosarului ‎de agresiune sexuală al vreunui director.
‎Tot timpul, el…
‎a plătit falsificarea rapoartelor ‎toxicologice ale pânzei freatice.
‎N-a aflat nimeni,
‎câțiva copii au făcut cancer,
‎iar compania a câștigat ‎400 de milioane de lire.
‎Tata e cel mai rău om din lume,
‎iar eu sunt fiica lui preferată.
‎Dintr-odată, ‎tot ce e legat de ea are noimă.
‎Noi ne-am…
‎Ne-am îndepărtat de când aveam 20 de ani.
‎M-am gândit la cine e el
‎și la lucrurile la care m-a obligat ‎să iau parte
‎și am rupt orice legătură.
‎- Deci agenții de pază din fața… ‎- Da, ești foarte perspicace.
‎El…
‎L-am refuzat, dar tot i-a trimis.
‎Ucigașul e pretextul perfect ‎ca să mă protejeze…
‎adică să se bage în viața mea.
‎Vreau să mă descurc singură, Jonathan.
‎Vreau să fiu o persoană, ‎nici măcar una grozavă, doar una decentă.
‎Apoi vine cineva ‎și-mi amintește ce proastă sunt
‎să cred că aș putea fi altceva ‎decât fiica lui Tom Lockwood.
‎Înțeleg.
‎Mulțumesc, dar…
‎Nu ai cum.
‎Vai, nu am cum să știu ‎cum e să te simți blestemat
‎de trecutul și de neamul tău.
‎Și să vezi fiecare pas greșit ‎ca pe o dovadă că nu mai poți scăpa.
‎Ce ți s-a întâmplat?
‎Povestea mea nu e ‎la fel de interesantă ca a ta, dar…
‎știu sentimentul.
‎Eu chiar…
‎te cred.
‎Ei bine, eu cred
‎că tu poți fi cine vrei să fii.
‎De fapt, cred că deja ești.
‎Nu. Ce se întâmplă?
‎Nu se poate.
‎Nu mă pot îndrăgosti de ea.
‎Băga-mi-aș! Ce-i cu toate astea?
‎Leneșilor, înapoi la joc!
‎- Ar trebui să ne întoarcem. ‎- Sigur.
‎Nesuferiții, m-au omorât!
‎Iau eu asta, amice!
‎Aici erai! Chiar mă întrebam ‎când o să mă găsești.
‎- Nu putem. ‎- De când?
‎De acum, bine?
‎- S-a schimbat treaba, nu pot… ‎- Ce?
‎Vorbesc serios.
‎Scuze!
‎Am ratat ceva în camera lui Roald: ‎dovada că ești tu.
‎Bun. Unde e?
‎Lucrul care îmi dovedește că tu ești el.
‎O nouă cutie misterioasă. Asta e ceva.
‎Ce e aici, Roald?
‎E telefonul tău aici? ‎Arma cu care m-ai hărțuit?
‎Să te ajut?
‎Ce cauți în camera mea?
‎- Nu e ce pare. ‎- Tu ești, nu?
‎- L-ai ucis pe Malcolm, iubind-o pe Kate? ‎- Nu. Dar tu?
‎E interesant jocul ăsta. ‎Cineva e rănit în fiecare an.
‎Trebuie să știe că nu mor dintr-atâta.
‎Pun pariu că scopul a fost unul mai sadic.
‎Durere.
‎Și umilință.
‎Nenorocitule!
‎Sunt prea bătrân pentru asta.
‎Să-i ia dracu' pe toți!
‎Cineva o fi câștigat ‎și au reluat băutura și drogurile.
‎Măcar s-a terminat cu țipetele, pot gândi.
‎La naiba, a sunat real.
‎Unde e Kate?
‎Kate!
‎Subtitrarea: Talpalariu Dan-Radu