Раніше у серіалі:
Ти — монстр та вбивця.
Один з вас, вилупків, надсилає мені повідомлення.
«Привіт, Джо».
«Тобі подобається це відчуття. Вбивати».
Хтось намагається мене підставити.
Ти не хочеш трахатися, ти хочеш кохатися.
Ти не знаєш, хто я та чого хочу.
Ти приховуєш свої мотиви за благородством.
«Час нам зустрітися».
Коли і де?
Це погано.
А я думав, що ми нарешті приберемо загрозу моєму другому життю,
доки ще не пізно,
але зараз ми лише зблизимося ще сильніше.
-Та спершу… -Професоре Мур.
У вас є для нас кілька хвилин?
Я маю подолати ще одну дуже чемну британську перешкоду.
Авжеж. З радістю допоможу.
Приємно поговорити з відносно тверезою людиною.
Отже, вони пройшлися по всіх.
Ми переглянули зачіпку з Блю, яку ви нам надали.
Її історія співпала з вашою.
Радий це чути. Ну, тобто…
Авжеж, не радий.
Тепер ми шукаємо колишніх колег Саймона.
Сподіваюся, їх було тисячі.
Може, згадаєте ще щось важливе?
Отже, я не на гачку, але не зовсім.
-Можу подзвонити, якщо згадаю? -У будь-який час.
Хто знає, Джонатане, може, ви допомогли нам розкрити справу.
Можу лише сподіватися.
До зустрічі.
Гієни. Розчаровані, що нічого не сталося.
Не тому, що їм не байдужа
смерть друга, вони нічого не відчувають.
Їхні життя захищені.
Їм знову нудно.
Тим часом ти тримаєш мене в напрузі.
Хто ти, вилупку?
Як мені тебе спинити?
Джонатане. Ходімо.
Хемпсі.
Заміський будинок леді Фібі.
Втеча від натовпу.
Ти підеш, і «ні» не приймається.
Ми всі під одним дахом.
Це схоже на зустріч друзів.
Ти просто маєш бути з нами.
Вони не знають, що беруть з собою вбивцю.
Один з них ти.
Тоді я з радістю.
ТИ
Фібі сказала: «Без подарунків», у найменш
переконливій манері.
Мої багаті сусіди п'ють вино, яке мені не по кишені.
Одне зрозуміло чітко:
якщо я хочу скористатися цим шансом,
мені не потрібні відволікання.
Повідомлення зрозуміле чи ні?
Не упусти частину, де я кажу йому, щоб не пхав носа
у мої справи.
Ні, я не хочу йому казати.
Через скільки років
до тебе дійде, що я не хочу з ним розмовляти?
Боже.
Ти серйозно витратився на той техзахід.
Ти вже винен усім банкам Лондону.
Є несплачені іпотеки у Шордітч.
Іпотеки, які стосуються цього клубу.
Який ти дуже не хочеш втрачати.
Ти повинен почати платити кредиторам.
Інакше вони заберуть не тільки твоє майно. Вони тебе знищать.
Знищать все, над чим ти так працював.
Роберте, я розумію. Я повідомлю батьку, що все погано.
Як я пам'ятаю, в останній раз він казав…
Що це в останній раз.
Так, але він це не серйозно.
-Мені вже час на літак. -Ні, ні.
-Краще лишись. -Я подзвоню батьку з авто.
Всі отримають свої гроші вчасно.
Приємного вечора.
Дякую.
Приємно думати, що коли я повернуся,
ти вже будеш у минулому.
Може, нарешті зможу жити нормально.
Ось що за словами Блеквортів «маленький заміський будиночок».
Вітаю.
Мені це більше схоже на вампірський замок «Абатства Даунтон».
-Вітаю у Хемпсбріджі, сер. -Дякую.
-Ти.
Тобі подобається відрізнятися, так?
То вона трахається з тобою? Фібі. Чи ти скоріш цяцянка?
Яка мила.
Правда, що американці кращі в ліжку?
Чи лише євреї?
Таке казати законно?
Жартую! Посміявся б.
Будь ласка, навчися відчувати гумор.
Гаразд, якщо вона почне бути смішною.
О ні. Мій колишній тут.
Їй тільки не вистачало бути тобою.
Та клепки не вистачить.
Вилупок нагородив мене гоно-роною на Сейшелах.
Найгірший 2020 був у мене.
Чому вбивця не може прибрати всіх моїх колишніх?
Чи Джемму, якщо ти приймаєш запити.
Ні. Ні.
Як би чудово це не було, я тут, щоб тебе зупинити, тому…
Хто з них ти?
Чудово потеревенили,
але я піду потусуюся з собою, бо ти дуже нудний.
Жартую. Але ти підтягуйся.
Їх ніхто навіть не помічає.
Я помічаю їх. І я не хочу, щоб вони тут були.
Пробач. Ти не винна.
Ігноруй їх. Так ми хоча б у безпеці.
Так, мабуть.
Як я і казав, ніяких відволікань.
-Не зараз. -Джонатане.
Ти прийшов!
Здебільшого буде полювання.
-Ти полював? -Раз чи два.
Це перехоплює подих, якщо добре стріляєш.
Хіба не ваш віце-президент вистрілив комусь в обличчя?
Так, але дехто бажав би, щоб все сталося навпаки.
Жарт.
Я завжди поважав людину, як ти, кому…
плювати, яким його бачать.
Я дуже радий, що ти тут.
Ти можеш бути будь-ким з цих монстрів.
Ходімо, ходімо.
Час починати відриватися.
Час полювати.
Лорд Теннісон вважав, що це найкращі мисливські угіддя.
Мобільна мережа недоступна
Можеш не намагатися. Тут ні сигналу, ні Wi-Fi.
Це жарт?
Впевнений, лорд Теннісон міг…
Більшості гостей це подобається.
Більшість не спілкується зі вбивцею через повідомлення.
Картинка потроху вимальовується.
Ні інтернету, ні камер, навіть вимикачі 50-річної давності.
Це не інший будинок. Це інший світ.
Для них це почуття безпеки,
для тебе — усамітненості.
Сусідні двері.
Авжеж.
Дехто сподобався володарці маєтку.
Кімнату Тенні будь-кому не дають.
Чудове ліжко, щоб трахатися.
Шкода, цього не буде.
Дуже шкода.
-Рада, що відразу прояснили. -Я теж.
Як би це чудово не було, я тут не для цього.
«Портретна галерея». Це від тебе?
Це нарешті зустріч?
Фібі.
Серйозно?
Не такий настрій я очікував для розмов про вбивства.
Що відбувається?
Це ж не…
Стручки,
стрижні,
кілки.
Я роблю зліпки з членів усіх моїх коханців.
Авжеж, віск безпечний для тіла.
Думаю, вона не ти.
Як тобі мій будуар?
О ні. Це зваблення?
-Він дуже… -Як секс-робот Марія-Антуанетта.
…чудовий.
Я маю дуже делікатно викрутися з цього становища.
Відколи ми зустрілися, і те, як ти зі мною розмовляв…
Якби ж я пам'ятав, що тобі казав.
Привіт.
Я казав серйозно.
Так. Я відчула, що ти найчесніший чоловік, якого я зустрічала.
Можемо сповільнитися?
О ні.
Ні, ні, ні, Я не…
Ні, ні. Все гаразд, якщо ти не хочеш.
Я не не хочу.
Про що я собі думала?
Фібі.
-Ти вродлива. -Так, знаю.
Я — «десятка».
Ти не самітня.
Це все.
Усі тебе хочуть.
Усі мене хочуть…
доки не отримають.
Це про Адама.
-Адам тебе кохає. -А ще, коли на нього сцють.
Тоді чому здається, що… Нам весело, але…
ми маємо перейти на інший рівень та…
Я не відчуваю, наче я його світ.
Слухай.
Я міг не казати цього,
але якось я був одружений, дуже-дуже давно.
-Вона була твоїм усім? -Хрін там.
Так, була, але в мене були інші речі в голові.
Думаю, я її скривдив.
Але проблема була не в ній.
Те, що ти відчуваєш, може бути мільйоном варіантів.
І це може бути не пов'язано з тим, що він відчуває.
Ти справді так думаєш?
Адам обожнює тебе. Він каже, що боготворить тебе.
Ні. Та сподіваюся, ця брехня протримається ці вихідні.
Подивися на мене.
Жалюгідне виправдання для господині. Перекладаю на тебе свої проблеми.
Досить цього.
Ти добрий та милий.
Джонатане, зроби мені послугу.
Цього ніколи не було.
Чого не було?
Жодної рисочки. Ніде.
Просто нереально дізнатися, чи писав ти мені
у цьому пеклі з Кам'яного віку…
Курво!
…де демони грають у крокет.
Лярво! Бісове курво!
Не будь таким гівняним невдахою.
Тепер потрібне нове кільце.
І долий мені ще. Ні-ні.
Ні, він доливатиме.
А ти — моє нове кільце.
Боже.
Тік-так!
Сюди.
Ні, ні, ні.
Рачки.
Як маленький песик. Гарний песик.
Вона взагалі не знає жалю.
Ну ж бо, будь гарним хлопчиком.
Трохи прогнися.
Боже. Я пішла в середину, Фібі.
Кейт єдина з реального світу,
отже, вона розуміє, що ці люди заробляють собі на життя
і не мають бути прикрасою газону.
Все в мені каже: «Дай їм здохнути».
Це збочено.
Ти зробив мене їхнім захисником.
Ти.
Радий, що ти тут.
Давай сходимо вип'ємо.
Час краще познайомитися.
Ні,
не може бути.
Хоч би не ще один будуар.
Ось мої хлопчики.
Я б повірив, якби він під коксом когось збив та втік,
але подвійне вбивство
-та садистські ігри у кота та мишу? -Будьмо.
Як молоко матері.
Все гаразд?
Так.
Не знаю, з чого почати.
«Я вбив Малколма»?
Ми подружилися.
-Так? -Так, авжеж.
Мені потрібна порада, а я чув, що ти був одружений, так?
Фібі розповіла, чи він читав статтю на моїй стіні?
Я хочу зробити пропозицію Фібі.
Чекай, то про це мова?
Це чудово.
А шлюб щось змінює?
Це лише клаптик паперу.
-Суть у відносинах. -Не коли ти з Блеквортами.
Тут є свої правила.
-У всіх родин вони є. -Розумієш…
тоді мені доведеться відмовитися…
від певних речей.
Я вільний духом.
Я люблю відчувати.
Я люблю таємниці.
Таємниці, які роблять мене живим.
А так, як риба в акваріумі,
ми поберемося,
мене запхають у цю коробку,
і я не зможу більше вирватися.
Ніколи.
Потрібна порада.
Тікай, бро, просто тікай.
Може…
тоді пригальмуєш.
Але контраргумент:
якщо одружуся на ній, жити стане набагато легше.
Останнім часом справи так собі.
Не все сталося, як гадалося.
Як Ештон Кутчер зриває куш, інвестуючи у різне лайно,
-а мене це лише у дупу довбить? -Завжди є злети та падіння.
Так. Але вони в мене постійно.
Довелося дзвонити батькові, а він мені: «Якщо подивитися,
ти найбільший невдаха з нас.
Але ти не тікаєш, ризикуєш. Я тобі допоможу».
В мене закінчується допомога.
Думаю, суть у тому…
чи ти любиш її
-більше, ніж своє… -Ні, ні.
Думаю, суть у тому,
що я знаю себе.
Сумніваюся.
І знаю, що я у захищеній кульці,
але я бачу зовнішній світ.
Тому знай єдине:
я ніколи не відійду від грошей. Це вже буду не я.
Він приречений.
Тому подивимося.
Але такі справи.
Дякую за терапію.
Так, завжди приємно втекти з міста.
Радий, що Фібі мене запросила.
Це була не її ідея.
Це все Роалд.
Нащо я тут Роалду?
Підлабузник? Так.
Здатний на вбивство?
Мені насрати на наказ.
Тобі не зрозуміло, що я сказала лишатися ззовні?
Не змушуй мене декому дзвонити.
Привіт.
Не люблю шпигунів.
Пробач. Більше це не повториться.
Ти ще щось хотіла?
Ні.
Хоча так.
Мої ланцюжки перекрутилися. Можеш…
Не треба. І не думай.
Не схоже, що перекрутилися.
А ти подивися ближче.
Бачиш?
Не будь скромником. Можеш мене торкнутися.
Трясця, не треба було. Ні.
Тепер все добре.
-Дякую. -Завжди радий.
Більше ніколи.
Не треба. Це погана ідея.
Ні, ні, ні. Жахлива.
Дякую.
Отже, ми розібралися?
Так, розібралися з усім.
Трясця.
Знову ці вилупки.
А, це ти.
Добрий вечір.
Роалд.
Так?
Я не поспішаю.
Я можу стояти тут весь день, колись ти посміхнешся.
Не дивлячись на свій розлад особистості.
Скоріш не дивлячись на твою, психу.
Знаю, так, бідолашний я.
Декілька з нас ідуть поплавати перед вечерею. Хочеш з нами?
Скоро буду, психу.
Добре.
Може, це мій єдиний шанс дістати корисну інформацію.
Думала, ми все прояснили.
Так. Але в мене є коротке питання.
Тільки коротке.
Так. Роалд?
Ви друзі?
Він мене ненавидить.
Сподівався, ти можеш щось порадити, щоб переконати його
не вбивати мене своїм лазерним поглядом.
І чи він здатен на вбивство?
Він справді так погано обходиться?
Думаю, коли він зустрічає не таких, як він…
Так, не худорлявих аристократів.
Він думає, ти вважаєш його м'яким, тому і діє жорстко.
Але не з тобою.
Ти дуже успішна, але наскільки мені відомо,
ти не успадкувала багатство.
Порівняно з ними ти бідна.
В нас довга історія.
Думаю, він забув поводитися як маленьке курво.
Ви дуже близькі?
А що? Викличеш його на дуель?
Ми старі друзі.
Роалд не завжди хотів лише цього, але…
Я…
Мені треба перевдягнутися.
-Точно. -Зачини за собою, детективе.
Не те, чого хотів Роалд.
Цікаво. Роалд кохає Кейт. Кейт з Малколмом.
Малколма вбивають. Поведінка Саймона загрожує кар'єрі Кейт.
Саймона не стає. В Роалда є мотив та можливість.
Він був там обидва рази.
Та мотиву й можливості недостатньо.
Якщо я не отримаю зізнання,
маю отримати докази.
Гаразд, Роалде.
Хто ти і що ти приховуєш?
Чисто та прибрано.
На нього дивні меблі не повісиш.
Продаси його годинники — вистачить на їжу маленькій країні.
Гаразд, що ти приховуєш?
Відпрасовані футболки, колекція годинників,
це якась соціопатія, та лише це не робить з Роалда тебе.
І коли шукав в інтернеті, нічого страшного не було.
Він аристократ до мозку кісток.
Батько завдяки спадку став успішним забудовником землі.
Мати родом зі «старих грошей».
На шестиріччя батьки заплатили два мільйони,
аби на його честь назвали динозавра.
«Роалдазаурус Бертай».
Окрім наживання на різному майні,
Роалд, цитую: «Працює пейзажним фотографом».
Авжеж, коли йому подарували камеру за 20000 доларів.
Мабуть, тут лише депресивні фото в'язів, але…
Чекай, що це у нас?
Я знаю цю шию.
Це все Кейт.
Фотки бджіл — це лише прикриття, щоб за нею підглядати.
Роалд не просто її кохає. Він нею одержимий.
Але нащо погрожувати її вбивством?
Хіба що це була проста перевірка.
Того, як далеко я зайду заради неї?
Ми ідемо нагору.
Джонатане.
Ти пропустив чудову водичку.
-Затягнув один дослід. -А, ти ж академік.
Так. Побачимося за вечерею.
До речі, чув, цей вікенд — твоя ідея.
Думаю, це чудова можливість познайомитися нам ближче.
Дав йому можливість, та ніякої відповіді.
Якщо ти — він, в тебе інша уява того, як все буде розвиватися далі.
Тут майже неможливо зробити те, для чого я сюди приїхав.
Вчора став заручником.
Завдяки інвестуванню Конні у «Челсі»,
я мав дивитися футбол з волаючими хуліганами.
Тут набагато краще, хіба ні?
Буду заливатися «Кривавою Мері», доки не помру.
Софі підтримує роль жінки у тузі.
Випий і ти.
Джеммо!
Ти любиш, коли я так роблю.
Джеммо, він не любить,
і я тим паче.
Деякі люди заслуговують, щоб їх відлупцювали.
Я думав, ви друзі.
Скорше, я її зневажаю.
Вона була нормальною в універі, але її коріння взяло своє.
Коли в тебе є можливості,
тобі вирішувати, поводитися гірше за всіх чи ні.
Пробачте, сер.
Що… Що це за погляд?
Який погляд?
Думаю, я знаю, але…
Я хочу знати, чи ти знаєш, про що я знаю.
Не розумію, про що ти.
Я думав про партію у теніс.
Мені ніколи, пробач.
Наступного разу.
Він не хотів, щоб я це бачив.
Думаю, ти маєш рацію.
Нам треба краще познайомитися.
Пополюємо?
І що може піти не так у цій ситуації?
Як вона тобі?
Враховуючи мою думку про контроль зброї, огидно.
В неї непогана вага.
Батько казав, справжню мужність чоловіка
можна побачити у лісу, зі зброєю.
А батько казав, що добре було б все пояснити тому,
кого ти тижнями водив за носа повідомленнями?
Я не збираюся їх вбивати.
Їх тримають у клітці та випускають на забій.
Це божевілля.
Ну, він здатний на вбивство.
Ти до нас потрапив через Малколма, так?
Скоріш, через Кейт.
В неї стався інцидент, і я…
їй допоміг.
Кумедно…
Не пам'ятаю інцидентів, з яких би Кейт не могла виплутатися.
В Оксфорді вона, мабуть, була нездоланна.
Ми всі знайомі набагато довше.
Нам було…
Боже, 15.
У тому ж самому інтернаті на Род-Айленд.
Кейт жила у Штатах?
Вона пережила важкі часи. Впевнений, ти в курсі про Грету.
Так, її мати, модель?
Грета зламалася, порізала вени через якогось чоловіка.
Кеті відправили, коли її госпіталізували.
Вона завжди була такою зібраною.
Завжди мала бути мамою, тому ніколи не плакала.
Завжди знаходила кого врятувати.
Вона й досі це робить. Це пояснює появу Фібі.
Він закоханий у неї.
І тебе, мабуть.
І ненавидить мене.
Впевнений, ти в курсі, якщо хоч трохи знаєш Кейт.
Я завжди намагався за нею приглядати.
І завжди буду.
-І як далеко зайдеш? -Чудово, що в неї є ти.
Буде шкода повертатися з холодним стволом.
Трясця.
Пішов ти, Роалде.
Ні.
Боже, Мур.
Це найгірший постріл, який я бачив.
Мабуть, я не мисливець.
Я завжди дізнаюся про тих, з ким зближується Кейт.
Не треба й казати, що Малколм не був підходящим для жінки, як вона.
Він лише гребе, не кажучи, що він брехун та посміховисько.
Цікавий поворот.
І Саймон.
Вона помилялася, що він геній,
влила всю свою енергію у цю бездонну чорну діру.
Чую лють. Запам'ятаю це.
Мені було боляче на це дивитися.
І що ти зробив?
Якщо чесно, в неї поганий смак на компаньйонів.
Це зізнання?
На щастя для неї, вони всі помирають.
Джонатане, іди вперед.
Ми наздоженемо.
Ну, її він не скривдить.
А що мені робити з ним?
Завжди вправно стріляєш.
Знайшов нову жертву для знущання?
Припини.
Якщо не витримає, він лише мішок нікчемного багна.
Ти озброєний.
Він теж. І ти теж.
Отже, ми всі. Один на один тепер нечесно?
-Нащо ти це з собою робиш? -Боже.
Що б ти не хотів сказати, не кажи.
Хлопці.
Загублені малі хлопчики.
Якийсь час це було кумедно.
І як і раніше це не твоя справа.
Не згоден. Вбивця на волі.
Кажеш, мені потрібен чоловік?
Великий, сильний, щоб мене захистив?
Ні. Я кажу, тобі потрібна рівня.
І це ти.
Ну, так.
Це хто ми є, і що ми є.
-Маячня. -Ні. Саме так все і працює.
Закочуй очі, та якщо ти хочеш нарешті стати щасливою,
це вдасться, лише визнавши своє місце.
Не смійся, це правда.
Дурний світ неотесаних бовдурів горить вогнем,
і я не хочу бачити, як ти згораєш з ними через якісь свої принципи.
Ти серйозно…
Як щодо не дати світу згоріти?
А не пропонувати дивитися на це з наших тронів
на твоїй яхті на Місяці.
Це не взаємовиключні речі.
Щоб робити щось гарне, треба мати справжню силу.
-Ти лише принижуєш себе. -Я це обміркую.
На щастя для тебе, я люблю твою впертість.
І твоє добре серце.
-В мене його немає. -Є.
І воно тебе мордує.
Та я зачекаю.
Я це вмію.
Я не така, як ти
чи твоя родина, чи твій рід.
Це твоя фантазія,
і завжди нею була.
Безнадійний.
Давай сюди.
Ні. Ми цього не робитимемо.
Не смикайся. Що з тобою?
Ні, припини.
Не смикайся.
-Ми маємо зупинитися. -Так.
Маємо.
-Гаразд. -Так.
-Зупиняємося. -Так.
Зараз.
Трясця.
Питання у тому, які ми на смак.
Авжеж, як дорога випивка,
але з ефектом отрути.
Думаю, вони всі гіркі,
бо їх поглинає образа.
Тому вони й люблять Ріса. Він жартівник.
Який боягуз, взяв нас і кинув.
Визнай, що ти кращий за них, і тому ти маєш всім керувати.
Вони самі це з собою роблять.
Бідність у свідомості — бідність у житті.
Сказала принцеса за народженням.
У минулому житті я була дуже позитивною.
-Скиньте бомбу на цей будинок. -Вибачаюся.
Розмовляйте про гарні речі.
Хоча мені цікаво.
Джонатане?
Ти відчуваєш образу за те, що ми маємо,
а люди, як ти, ні?
Що, пихатість та чорні серця?
Я доволі щасливий у своєму житті.
-Хіба? -Що, як…
Джонатан і є вбивця?
Хтось має її спинити.
Люди почали помирати, відколи ти з'явився
зі своїм стилем під Коліна Ферта.
Ти нас презираєш, Джонатане?
Бажаєш нам всім смерті?
Відчепися, Джеммо. Ти…
Ось що мені цікаво.
Що серед нас є та, хто захищає
бідного професора, але вона сама першою заслуговує гільйотину.
Боюся, що в тебе якийсь приступ.
Амнезія.
Бо здається, ти справді віриш, що ти не одна з нас.
Що відбувається?
Будь ласка.
Скажи, що він знає.
Нащо приховувати від нього?
Він ніхто.
Досить.
Всі ці брехні,
це ж так багато роботи.
І думати,
що татусь не слідкує?
Вибачаюся, що перериваю, сер, та в мене жахливі новини.
Леді Фібі…
мертва.
Щоб проявити повагу, рекомендую нам перейти до бібліотеки.
До арт-кімнати.
Перейдемо до арт-кімнати, перш ніж обговоримо, як знайти її вбивцю.
Це що, жарт?
Перш, ніж він вб'є ще.
Гаразд.
У ваших конвертах, які ви отримали,
вказано, яку зброю вам назначили.
Так.
Ледацюги, увага.
Агов, лярво.
Ми знаємо правила, бо кожного разу у це граємо.
Отже, якщо вбивця вас штрикне…
Вони грають у «Знайди вбивцю».
-Зовсім не іронічно. -…стильно, гаразд?
Готові?
-Готові! -Вперед!
Я маю витягти максимальну користь з прикриття від цієї жахливої гри,
піти до кімнати Роалда та знайти докази, що він — це ти.
Гадаю, можна припустити, що ми не вбивці.
Я не знаю…
що це там було…
але це було неприємно.
Хтось обіцяв щось приємне?
Втекти від вбивці, так, але поводитися менш огидно?
Яка в цьому радість?
Знаєш, Роалд, я…
Я ще розумію.
Але Джемма просто…
паскудна.
Ні, це шахрайство!
Гадаю, в тебе є питання.
Ні, я просто сподівався, що можу за тобою сховатися.
Ага.
Мій батько…
Том Локвуд.
Я не знаю, хто це.
Мій пошук надав мені уявлення про матір, але жодного про батька.
Він може бути хоч чемпіоном з серфінгу,
одним з художників чи промоутерів нічного клубу.
Такого, як він, називають «активіст-інвестор».
-Активіст… -Корпоративний рейдер,
м'ясник, Аттіла Соломон.
Не існує індустрії, куди б він не запустив свої руки.
Він — один з наймогутніших чоловіків планети.
А я думав, що вона єдина, хто повинен працювати.
На це натякав Роалд, коли казав, що я як він.
Моя родина багатіша за будь-яку з їхніх,
ну, точніше по той бік.
Ти не носиш прізвище Локвуд.
Так. Це через те, як він заробляє
потрошінням бізнесу,
знищенням життя працівників заради профіту акціонерів.
-Так. -І це не найгірше.
Найгірше — тіньові угоди з хворими поліцейськими щодо протестуючих
чи підчистка іміджу директорів після сексуального насилля.
Він заплатив...
щоб підробили звіти про токсичність води у системі.
Ніхто не дізнався,
кілька дітей отримали рак,
а компанія — 400 мільйонів фунтів профіту.
Мій батько — найгірша людина з усіх,
а я — його улюблена донька.
Раптово щодо неї все стало на свої місця.
Ми…
Ми не спілкуємося, відколи мені стукнуло 20.
Я осягнула, хто він
і частиною чого він мене зробив,
тому я порвала увесь зв'язок.
-То ця охорона перед твоїми дверима… -Ти дуже спостережливий.
Він…
Я відмовилася, але він все одно їх надіслав.
Вбивця — ідеальна відмовка для нього, щоб мене захищати…
тобто влізти у моє життя.
Я лише хочу жити сама, Джонатане.
Хочу бути людиною, навіть не чудовою, а просто пристойною.
А потім хтось з'являється та нагадує мені, яка я дурна,
думати, що зможу бути кимось, окрім доньки Тома Локвуда.
Я розумію.
Дякую, але…
Ти не можеш цього розуміти.
О ні. Я чудово знаю, як це, бути проклятим минулим
та твоєю кров'ю.
І бачити кожну помилку, яка доводить, що тобі не втекти.
Що з тобою сталося?
Моя історія не така цікава, як твоя, але…
Я знаю це відчуття.
Я…
Я тобі вірю.
А я вірю,
що ти можеш бути тим, ким хочеш бути.
Думаю, ти вже ця людина.
Ні. Що відбувається?
Ні. Цього не може бути.
Я не можу в неї закохатися.
Виделку вам у сраку! Що це таке?
Ви, лентюхи, повертайтеся до гри.
-Треба повертатися. -Так.
Гівнюки мене вбили!
Я це заберу, друже!
Ось ти де. А я все думав, коли ти мене знайдеш.
-Ми не можемо. -Відколи це?
Відтепер.
-Тепер все інакше, я не можу… -Що не можеш?
Я серйозно.
Пробач.
Я прогавив, шукаючи щось у кімнаті Роалда. Доказ — це ти.
Гаразд, де воно?
Те, що доведе мені, що ти — він.
Нова таємнича валізка. Гаразд, це вже щось.
Що в ній, Роалде?
Тут твій телефон? Зброя, якою ти мене мучив?
Допомогти?
Що ти робиш у моїй кімнаті?
-Все не так, як виглядає. -Це ти, так?
-Ти вбив Малколма через кохання до Кейт? -Ні. А ти?
Знаєш, кумедно, що граючи у цю гру, хтось постійно забивається.
Мав знати, що мене це не вб'є.
Мета, мабуть, більш садистична.
Біль.
Та приниження.
Вилупок.
Я стаю застарим для цього.
Пішли вони всі.
Мабуть, хтось переміг, і вони пішли пити та нюхати кокс.
Хоча б волання припинилися, і я можу подумати.
Трясця, це звучало реалістично.
Де Кейт?
Кейт!
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr