Tidligere på You:
Lady Phoebes landsted,
alle under samme tak.
Det de ikke vet, er at de har med seg morderen.
En av dem er deg.
Jeg er en fri sjel.
Jeg liker å føle.
Hemmeligheter får deg til å føle at du lever.
Jeg vil fri til Phoebe.
Gifter jeg meg med henne, blir livet lettere.
Avtaler har gått i vasken.
Jeg går tom for rullebane.
Roald elsker henne ikke bare. Han er besatt.
Roald elsker Kate. Kate er med Malcolm, Malcolm dør.
Simon truer Kates karriere. Ikke mer Simon.
Roald har motiv og mulighet.
Denne leken er morsom.
Hvert år blir noen skadet.
Kate!
Jeg har vært her før.
Så klart måtte dette skje.
Så klart er kvinnen som jeg har blitt sammen med, deg.
Jeg vet ikke hvorfor jeg tok den.
Kan du fortsatt bli opprørt av å se et lik?
Eller er dette gøy?
Ingen andre må komme inn.
Jeg må bare tenke.
Hvis du er den eneste som hørte det, har vi litt tid.
Alt du gjorde, opp til og inkludert det jeg ser nå,
var forførelse, å manipulere meg.
Hva gjorde hun på rommet mitt? Vandret hun bare inn her full og ble…?
Du… Du tror vel ikke at jeg gjorde det?
Herrejesus.
Et helt liv med trening og å være personen
som ikke faller fra hverandre i en nødsituasjon, og nå ser jeg…
Jeg er ingen morder.
Overbevisende, men du har vært overbevisende.
Det har vært en lek.
Hvorfor bekymrer du deg for andre? Hvorfor roper du ikke på hjelp?
Jeg kan ikke det. Da blir livvaktene blandet inn.
De er min fars, Jonathan. Jeg sa hva slags mann han er.
Du får ham til å høres ut som en som kan ta seg av dette.
Dette?
Dette…
Min venn som har blitt drept.
Du tuller. Han…
Han ville eid meg, og det er verre enn…
Denne situasjonen ser ikke bra ut for deg heller.
Og der er den.
Trusselen.
Du hørte hva de sa.
De pekte på deg.
En måte å be om hjelp til å skjule liket.
Ja.
Spill med, for øyeblikket.
Ok. Jeg tror jeg har en idé.
-Har du? -Ja, jeg fungerer bra under press.
Én ting.
Hvis vi gjør dette…
Når vi begynner, må vi fullføre.
Sammen.
Jeg griper ikke det første øyeblikket jeg får
til å skylde på deg.
Og jeg forlater ikke deg heller.
Greit.
Og når jeg vet at det virkelig er deg,
kan jeg gjøre det som må gjøres.
Sir, vil du ha noe?
Har du sett Jonathan Moore siden middag?
Han gikk på rommet sitt. Han virket litt…
…ustø.
Kan ha blitt for mye for ham.
Si ifra om og når han dukker opp.
Jeg vil ha et ord med ham før han møter de andre.
Skal bli, sir.
Å, fy faen.
Frekt!
Går det bra, kompis?
Perfekt.
Jeg er perfekt!
Alt er perfekt, ikke sant?
Jeg skal starte en ny bedrift.
-Jeg skal bruke Sundry House. -Adam.
Vet du hva problemet ditt er?
Du ser ut til å ville jobbe.
Våre forfedre latet ikke som de fortjente det som var deres.
De var på et annet nivå. Over arbeid, over loven.
I gode gamle dager var aristokratiet loven.
Ja visst. Faen ta demokratiet.
Faen ta demokratiet!
Ikke vondt ment, Adam. Dere amerikanere elsker jo det.
Nei. Vi elsker penger.
Hvis vi ikke var lenket til folkets vilje,
kunne vi samlet hele London og henge hver tiende mann,
og kreve svar til noen anga morderen.
-Vi hadde tatt jævelen på få dager. -Og vi hadde sluppet å gjemme oss
på landet.
Nei, jeg liker landet.
Vi har kontroll her ute.
Skål.
Herregud. Det…
Kast dolken inn også.
Ja, godt tenkt.
Hva nå?
Som om det er jeg som styrer. Opptredenen din er BAFTA-verdig.
Vi gjemmer henne mens vi finner ut av det.
Et sted med lite trafikk. Hun blir ikke funnet på en stund.
Viltkammeret.
Der de ansatte deler opp dyrene fra jakten.
-Du har gjort leksen din. -Ok, flott.
Vi fraktet liket inn på kammeret,
henter rengjøringsmidler og fikser rommet før noen ser det.
Gemma, du var en tulling, men du fortjente ikke dette.
Beklager.
Kate?
Jeg låser opp døren, kjære.
Gjem puppene.
Beklager, men jeg trenger deg og har ikke tid til grenser,
og det er derfor du elsker meg, så…
Jonathan.
Bra.
Jeg tok Adam med en tjener.
De snakket, men jeg blir ikke kvitt energien mellom dem.
-Vi kan snakke senere… -Jeg bryr meg ikke om de knuller.
Virkelig ikke. Kopulering med tjenerne er en tradisjon blant folk med vår status.
Det handler ikke om kjønn heller. Panseksualiteten er en del av sjarmen.
Måten han så på ham på. Hvorfor får jeg en følelse av
at Adam skjuler en del av hjertet sitt for meg?
Han gjør det.
Beklager, Adam, vi må få henne ut.
Jeg tror det er noen ting han er flau over å fortelle deg om.
Ingenting han burde skamme seg over. Bare…
En fetisj?
Bingo! Takk. Gå nå.
Fortell mer. Hva er det?
Phoebs, jeg forguder deg,
men du må gå så Jonathan og jeg kan knulle.
Dumme meg.
Ja, selvfølgelig.
Akkurat.
Jeg skal finne min andre halvdel og rise rumpa hans.
Ønsk meg lykke til.
Ok, én, to, tre.
Antikk dritt.
Faen!
Har du en annen idé?
Takk, Roald.
Jeg skulle egentlig gjøre det på Rivieraen.
Men jeg føler at det passer nå.
Bare stikk av.
Gjøre vår greie, romantisk som faen.
Vi sier det til familien etterpå. Carpe faens diem.
Det var ikke så tungt som jeg forventet.
Det er vel lettere når man er to.
Hvorfor er dette mitt mønster?
Falle for en kvinne, bære lik sammen.
Jeg tror jeg må tilbake til terapi.
Hvordan er du så flink til å gjemme lik? Hvem er du egentlig?
Rolig. Legg den fra deg.
-Drepte du Gemma? -Hva?
Skal du drepe meg også etter å ha fått meg til å skjule henne?
Tror du jeg vil drepe deg etter det jeg gjorde for deg?
Det du gjorde, er akkurat det en morder ville gjort.
Da jeg fant deg med Gemma, visste jeg
at du enten drepte henne
eller så prøver noen å gi deg skylden.
-Gi meg skylden? -Ja.
-Hvorfor skulle…? -Det samme skjedde med meg.
Med Malcolm.
Å, dra til helvete.
Morgenen etter min første natt i Sundry House
våknet jeg og fant Malcolm…
…på bordet mitt med en kniv i brystet.
-Stopp! -Jeg er lei for det, men jeg ble redd.
Jeg visste at ingen ville tro at jeg var uskyldig.
Så jeg tok meg av det.
Tok du deg av det?
Ikke la meg gjenoppleve detaljene. Jeg har prøvd å glemme dem.
Hvorfor sa du ikke noe?
For den som gjorde dette, har sendt meg beskjeder.
Trusler for å sikre at jeg forblir taus.
De fant ut at jeg har en fortid.
Jeg var gift.
Med en kvinne som var rik og bortskjemt.
Hun gjorde fæle ting, og jeg holdt ut med henne for lenge.
For, ikke vet jeg…
…familie…
…lojalitet.
Men til slutt…
…måtte jeg rømme.
Og det kostet meg…
…min sønn.
Beklager.
Hva heter sønnen din?
Jeg vil helst ikke si det.
Jeg vil bare begynne på nytt.
Men morderen lar meg ikke gå.
Så jeg tenkte at hvis jeg var med deg og vennene dine, kunne jeg kanskje…
…hindre at flere ble skadet.
Det var jo en god plan.
Så du…
…prøvde å beskytte meg?
Jeg tror deg.
Tror du meg?
Jeg tror det.
Og hvis du ikke er henne, er Roald en smart, liten jævel.
Hva handler dette om, kjære?
Jeg så deg med tjeneren.
La meg stoppe deg der.
-Det var en dum engangsflørt… -Jeg vet at du skjuler en fetisj.
Jonathan sa det.
-Hvordan visste han…? -Ikke bli irritert.
Han vil at vi skal være lykkelige.
Adam, livspartnere må dele alt med hverandre.
Helt enig.
Så hva er det?
Skal jeg pegge deg?
Greit.
Det er ikke det, er det vel?
-Føtter? -Nei.
Kakesitting?
Er det ikke den rare "falle ned trappen"-fetisjen?
-Nei. -Beklager. Det er ikke rart.
Vannsport?
Kan jeg spørre hvorfor det er tiltrekkende?
Jeg vet ikke.
Greit, ned på gulvet.
Vet du hva? Jeg har drukket mye i dag.
Sikker på at du ikke vil gå for pegging?
-Det er flott. Det er kanskje bedre. -Ikke vær flau.
Skam hører ikke hjemme i et budoar.
-Skal jeg beholde klærne på eller av? -Opp til deg, kjære.
Greit.
Forsiktig.
Vent.
Kan du kalle meg "sir"?
Får jeg tisse på deg, sir?
Ja!
Men kan du være…
…streng?
Ja.
Jeg mener, beklager.
Det er perfekt.
Jeg elsker det.
Gjør det.
Ok.
-Vent, hva er galt? -Ingenting.
Åpne øynene og se på meg.
Jeg vil ikke at det skal svi.
Kom igjen.
Piss på meg.
Phoeb. Hva…? Hva skjer?
Du vil ikke dette.
Hva? Jo, det vil jeg.
Jeg var klar til å pisse på deg for å bevise at jeg er nok,
og du vil åpenbart ikke dette og nekter å fortelle meg hvorfor.
Ok, det er bare det at dette ikke fungerer for deg.
Jeg visste det.
Det er ikke deg.
Det handler om at personen er under meg.
Men i det øyeblikket…
-…er de… -Over deg.
Men det er ikke så viktig.
Vil du prøve pegging? Vi prøver pegging.
Det er viktig, Adam.
Tror du at du er under meg?
Nei, Phoebs, du overreagerer.
Vi er likeverdige.
Vet du hvor fetisjer kommer fra? De dypeste delene av sinnet ditt.
Og den dypeste delen av deg forteller oss akkurat det vi trenger å vite.
Vi er ikke likeverdige i dette forholdet.
-Vi er ikke ekte livspartnere. -Nei. Ro deg ned.
Vi kommer til å såre hverandre.
Vi ville vært gift i elendighet og sett etter det vi ikke kan gi hverandre.
Nei, stopp.
Jeg…
Jeg elsker deg.
Kjære, jeg elsker deg.
Jeg elsker deg.
Så for din skyld…
…så vel som min…
Nei.
…er det over.
Hva?
Faen.
Bare slapp av.
Du blør.
Så av nysgjerrighet…
…hvordan passer det å knulle meg inn i din lille beskytter-historie?
Det var ikke en del av planen.
Og likevel…
Vi må komme oss opp igjen.
-Å nei. -Hva er det?
Helvete. Armbåndet mitt.
Det må ha falt av.
Tenk om det er på kammeret? Navnet mitt er inngravert.
-Det er ikke bra. -Du tuller.
Ok, ta utstyret opp på rommet ditt.
Jeg går til jaktkammeret.
Greit, skynd deg. Men ikke bli tatt.
Der er ungbukken.
Jeg trenger det sterkeste de har.
Og så må jeg drepe en liten tysterspion ved navn Jonathan Moore.
Det var på tide.
Vet du at han knuller Kate?
Hvor er de andre degenererte?
De kliner i salongen.
Jeg så Mr. Moore, sir.
Han var nede på vei ut.
Kate er alene oppe.
Det er på tide å ta tilbake det som er ditt.
Faen ta Jonathan.
Det forklarer det blodige teppet.
Så…
Er Gemma på jaktkammeret?
Midlertidig.
Det føles som karma.
Hun fikk sjåføren til å kjøre over fasaner for moro skyld.
Nå er hun begravet med dem.
Jeg er så lettet over at det ikke var deg!
Jeg ville dødd uten deg.
Gemma er mer annenrangs. Jeg mener…
Jeg er knust.
Virkelig. Jeg mener ikke å være flåsete. Jeg tok litt Ativan etter at Adam…
Senere. Ikke nå.
Vi bør gå ned og advare de andre.
Phoebs, hør her.
Vi skal håndtere dette fordi vi skal gjøre det ordentlig,
og det samme kan ikke sies om de andre.
Er du enig?
Ja.
Du må sende bort de ansatte.
Vi vil ikke at flere skal bli skadet, og vi trenger ro
for å ta oss av det som kommer med liket.
Jeg forstår ikke hvorfor vi ikke henter vaktene til faren din.
Tuller du?
Jeg måtte unngå dem for å komme til viltkammeret.
Det er den eneste måten vi kan være trygge på.
Faren din trenger ikke å høre at Gemma ikke er på rommet ditt nå.
Hun er bare savnet,
og vi er bekymret.
Så de må passe på oss
og bli tvunget til å holde seg unna jaktkammeret
til vi vet at Jonathan ikke er der lenger.
Du har rett.
-Jeg sier det til dem. -Nei, vi.
Vi går.
Jeg må kunne drepe morderen med bare tennene hvis de angriper deg.
Vet du, jeg…?
Et øyeblikk trodde jeg det var Jonathan.
Morderen.
-Ironisk. -Ja.
Jeg er glad du tok feil.
Og jeg er så glad jeg har tatt benzodiazepiner.
Ja, jeg også.
Hvem du enn er, ler du nok nå.
Faen!
Reis deg, Jonathan.
Har deg.
Møt spis de rike-morderen.
Alle er høye etter å ha vært oppe i hele natt.
Dette kan få flere utfall som ikke er bra for meg.
Gi deg, Roald.
-Hvorfor har du et våpen i huset? -Jeg mener det.
Jævelen drepte Gemma.
Jeg fant ham med liket hennes.
Hvor er Phoebe?
Hun har det bra.
Hun og Kate vet det.
De sender personalet hjem og samler vaktene.
Det vil du ikke, så du tar saken i egne hender
fordi du har vært Roald hele tiden.
Det er flott. La oss få dem inn hit.
-De kan gå god for meg. -Tenk på det.
Han dukker opp, og vennene våre dør.
Tenk på dette.
Jonathan redder Kate fra et ran.
Han innynder seg hos Malcolm, som inviterer ham inn i vår krets,
drikker seg full,
Malcolm tar ham med hjem,
og i det øyeblikket Jonathan er alene med ham…
…dreper han vår kjære venn med kaldt blod.
Jeg visste det.
-Jeg visste det faen meg. -Jeg var bevisstløs!
Det er ikke mulig.
Hva med deg, Roald?
Han hatet Malcolm.
Jonathan, da du knivstakk Malcolm,
punkterte han som en varmluftsballong?
Sett bort fra Blessings manglende evne til å ta noe seriøst,
er jeg ikke ferdig.
Du vil være interessert i dette, Sophie.
Etter Simons utstilling var vi alle på festen.
Bortsett fra hvem?
Slutt, Roald.
Jeg har hørt nok.
Du er en av dem, så selvsagt tror de deg over meg.
Jeg hadde dratt fra galleriet flere timer tidligere med Kate.
Roald var faktisk der.
Og Gemma?
Tenk på det hun sa under middagen.
Hun la sammen to og to. Drapene begynte da han kom.
Kate. Beklager at jeg forstyrrer.
Gjemmer meg bare litt.
Jonathan, din pervo. Hva gjør du her?
Dette er latterlig. Hvorfor skulle jeg drepe dem?
Fordi du er besatt av Kate.
Faen ikke til å tro. Du ga meg skylden med ditt eget motiv.
Roald, kan du vise rommet kameraet ditt?
Alle de ekle bildene av Kate?
Jeg er kunstner.
Det er desperat å blande det med en skitten stalker som deg.
Vil du se hva jeg fant i lommene hans?
-Er det Kates? -Gi deg, mann…
Ikke kall meg "mann".
Din jævel. Du er falsk.
Ja, du er falsk, kalkulert og nysgjerrig,
og du saboterte forholdet mitt til Phoebe.
Husker du hva Connie sa tidligere om gode, gamle dager? Con?
Herrejesus. Spiller ingen rolle.
Vi er kanskje ikke dommer, jury og bøddel lenger,
men onkelen min er dommer.
Høyesterettsdommer, faktisk,
og han elsker meg høyt.
Hvis jeg dreper mannen som har drept alle mine kjære venner,
-sørger han for at jeg slipper unna. -Hør på meg. Dette er sannheten.
Kate kan bekrefte det.
Hun fant Gemmas lik
på rommet sitt og var redd for at noen skulle tro det var henne.
Så hun ba meg
om hjelp til å flytte det.
Dette er galskap.
-Galskap. -Jeg sverger!
-Roald tar feil. Alt… -Det holder!
Med makten gitt meg av Gud og Imperiet,
dømmer jeg deg, Jonathan Moore,
til døden.
Det mener du ikke.
Ikke skyt ham i salongen, Roald.
Nei.
Nei, selvsagt ikke.
Vi gir alltid revene en sjanse i jakten.
Ikke sant?
Vil du ha et forsprang?
Vær så snill, vær fornuftig
et øyeblikk, Adam.
-La i det minste Phoebe gå god for… -Få navnet hennes ut av munnen din.
Din morder!
Å nei.
Bli sittende.
Jeg skal på bondejakt.
Hvordan havnet jeg her, jaget på landet av en rusa aristokrat?
The Crown regissert av Guy Ritchie. Vekk meg.
Her kommer jeg, Jonathan!
Som jeg forklarte, har vi alle hatt en lang, søvnløs natt,
og vi er alle litt anspente. Adam?
Så dere ham ikke på gulvet?
Han er din kjæreste, ikke vårt ansvar.
Adam? Adam, våkn opp, kjære.
-Er han full eller…? -Ja visst. Utslettet.
Og Jonathan angrep ham.
-Hvorfor skulle Jonathan angripe ham? -Fordi han er spis de rike-morderen.
Roald fant ham med Gemmas lik eller noe.
-Hvor er de nå? -I skogen.
Roald er bevæpnet og skal drepe ham.
Falt det dere inn at dere burde gripe inn?
Nei.
Av med det jævla hodet hans.
Hør, hør.
Finn Roald før noen blir skadet.
Vår jobb er å beskytte deg.
Skal dere gjemme dere her med meg mens Roald skyter folk utenfor?
Jonathan!
Visste du at engelske revehunder kun bruker luktesansen under jakt?
Jeg kan ha vært en hund i et tidligere liv,
for jeg kan lukte deg nå.
Den samme bondestanken jeg fikk ferten av da vi møttes.
Det må ha vært frustrerende å være i vårt selskap.
En konstant påminnelse om hva du er.
Men å drepe oss?
Det er underklasse.
Jævla vriompeis.
Rhys.
Hallo, Joe.
Hva faen?
-Hvor i helvete…? -Du lurer nok på hvor du er.
Den hemmelige delen av Hampsbridge House.
Det er ingen vits i å rope, det er ganske lydtett.
Litt som Mannen med jernmasken.
Du skjønner,
hvis du leser om Borehall-Blaxworth-slekten,
finner du ut at familiemedlemmer forsvant, barn som…
De passet ikke inn i innredningen, for å si det sånn.
Det er mulig at lady Phoebe ikke vet at det eksisterer.
Det er deg.
-Det har vært deg. -Beklager det med lenkene.
Jeg kunne ikke ta noen sjanser.
Det er vanskelig å forutsi humøret ditt.
Jeg gikk glipp av det.
Folkets mann på TV.
For å være så modig, må man være genial og vite det.
Jeg setter pris på det.
-Hvorfor? -Jeg kan godt snakke om det.
Jeg har også spørsmål. Det er bare… Ærlig talt…
Jeg var ikke forberedt på denne typen møte ennå.
Men så havnet du i en knipe, og det ble tydelig at
hvis jeg ikke grep inn, ville du bli drept.
-Så du redder meg? -Bare hyggelig.
Er du klar i hodet nå?
Er du klar for planen, Joe?
Roald har så mange kjemikalier i kroppen at det er et mirakel at han ikke sluknet.
Han sover godt.
Og han er planen vår, kompis.
Vi skal gi ham skylden for alle mordene.
-Skylden? -Ikke vær blyg.
Jeg har studert deg, Joe.
Måten du har klart å unngå å bli gransket på…
Du har virkelig inspirert meg i mitt lille prosjekt.
Prosjekt?
I lys av det som har fungert så bra for deg,
handler den beste løsningen, som ikke avhenger av flaks,
om å legge skylden på en død person så de ikke kan hevde sin uskyld.
Så du vil…?
Vil du at jeg skal…?
Drepe Roald, ja.
Jeg tar meg av resten som gir historien klang.
Jeg har skrevet lappen.
Ingen blir overrasket over at Roald er en morder.
Han er neofascist med knivsamling.
Kameraet med alle bildene opp skjørtet til Kate.
-Jeg har sett det. -Det er en besettelse.
Tenk på det positive.
Én bortskjemt, voldelig liten dritt mindre på denne jorden.
Du er virkelig spis de rike-morderen. Du hater dem.
Én person mindre som er ute etter deg.
Én rival mindre.
Du tar feil av meg, men den eneste veien jeg ser ut av dette,
er å få deg til å tro at jeg er med.
Takk.
For at du grep inn.
Det så mørkt ut, og du har rett.
Jeg har gledet meg til å møte deg.
Jeg er glad vi endelig snakker sammen.
Hvordan skal vi gjøre dette?
Det er opp til deg.
Kvel ham, slå ham i hodet.
-Hvordan kan det se ut som selvmord? -Jeg tar meg av det også.
Hei, du!
Vent…? Unnskyld. Skal du ikke slippe meg ut?
Jeg er ikke dum.
Vær ferdig innen jeg kommer tilbake.
Rhys Montrose.
En god mann i en grusom verden.
Skuffet er ikke i nærheten av å beskrive hva jeg føler.
For høyt til at et upopulært barn kan rømme
eller en voksen mann i lenker.
Sannheten er at han fortjener å dø, men det er det du vil jeg skal gjøre.
Du køddet med meg om og om igjen.
Jeg er ikke nikkedukken din.
Jeg må rømme fra et fangehull for å redde dette rasshølet
før galningen kommer tilbake.
Lett.
Jeg går ut dit.
Ikke vær latterlig.
Tenk om alle er døde?
Du går rett inn i morderens armer.
Med all respekt, Sophie, dra til helvete.
Den må være flere hundre år gammel.
Jævla utmerket håndverk.
-Jeg tenkte det kunne være lettere om jeg… -Kom deg løs?
Å drepe en mann mens jeg er lenket til en søyle
er en urimelig oppgave, Rhys.
Jeg trenger bare hendene fri.
Jeg ser det på ansiktet ditt.
Jeg burde ha visst det da du skrev at du drepte Vic.
Spennende.
Og du prøvde altfor hardt.
Du løy…
-…for meg. -Vent litt.
Du fornekter deg selv.
-Roald har ikke gjort noe. -Han har gjort mye. Det har de alle.
-Det finnes en annen løsning. -Min løsning er den eneste.
Det er synd.
Du er ikke den mannen jeg håpet du var.
Jeg hadde en plan A…
…før jeg visste hvem du var.
-Å gi deg skylden for drapet på Malcolm. -Rhys.
Jeg kan vel dra tilbake.
Jeg vil ikke, men noen ganger fungerer det bare ikke
med personen slik du vil.
Hvis du er smart nok til å komme deg løs,
ser jeg deg i London, så kan vi prates om dette igjen.
Ellers er dette farvel, Joe.
Rhys!
Det går bra.
Hva skjedde?
Det spiller ingen rolle.
Alt som betyr noe, er at du har det bra.
Jeg elsker deg, Phoebe.
Så høyt.
Jeg elsker deg.
Jeg vil ikke miste deg.
Lukter det røyk?
Å, faen.
Vekk Connie. Vekk alle.
-Våkn opp! -Vi må komme oss ut nå.
Hvor skal vi?
Hvis jeg er smart nok.
Du forlot meg for å dø i en brann som et jævla Twitter-troll.
Hva har du gjort med meg?
-Hvordan kom vi inn hit? -Dette er ikke tiden for spørsmål!
Takk og lov. Meg.
Jonathan!
Ikke forlat meg.
Faen ta deg, Roald. For en time siden jaktet han på meg.
Vær så snill.
Jonathan. Vent, unnskyld. Jeg skulle ikke…
Stå i ro.
Jeg lar deg ikke drepe meg med denne drittsekken.
-Hjelp! Her inne! -Hjelp!
Hjelp!
Ta tak, idioter.
Jeg er faen så glad for å se deg.
Du ser jævlig ut.
Ting har endret seg siden sist.
Kom igjen. Kom dere vekk fra huset.
Jeg trodde marerittet ville være over før jeg kom tilbake til London,
men jeg burde vel være takknemlig for å være i live.
Det har kommet nye detaljer om den siste ukens sjokkerende hendelser.
Navnet på spis de rike-morderens siste offer,
Gemma Apollonia Graham-Greene…
Fikk knapt en halvhjertet unnskyldning fra gruppen.
Det er ikke mye å si etter at du har dømt
en uskyldig mann til døden.
Men de vet at jeg er uskyldig.
Gemmas lik ble brent, sammen med resten av Hampsbridge Houses forskrudde historie.
Politiet fant akkurat nok til å identifisere henne.
Men jeg har ikke hørt et pip fra deg siden du sa:
"Vi ses i London."
Hva gjør vi nå?
Som du sa, har de siste dagene grepet nasjonen,
og nå har vi fått vite navnet på offeret for den siste grusomme forbrytelsen…
Hei.
Siden tingene dine brant opp, tenkte jeg du kunne trenge nye klær.
Det er ting Malcolm aldri tok av lappen på.
Hva enn som passer.
Litt uhyggelig, men…
Det er veldig omtenksomt av deg. Takk.
Hør her, jeg har tenkt. Jeg har…
Jeg har aldri opplevd at noen går så langt for å få tak i et armbånd.
Jeg skylder deg en halvliter eller ti.
Bli med meg på puben?
Prøver Kate Galvin å be meg ut?
Hvis du ikke er opptatt…
Jeg ville ikke hatet selskapet.
Men dette er mer enn en øl.
Det er en dør vi begge vil gå gjennom, og jeg kan ikke.
Hun vet for mye om meg allerede.
Det er for farlig for henne å vite mer.
Skulle ønske jeg kunne.
Seriøst? Det er…
Det er en halvliter, Jonathan.
Begge vet at det ikke er det.
Og ville det vært så avskyelig?
Jeg vil ikke såre deg.
Du vil ikke kjenne den ekte meg.
Fortiden din skremmer meg ikke.
Den kan ikke være verre enn min.
Jonathan, jeg vet hvordan jeg er.
Jeg slipper ikke folk inn. Det er ikke verdt det.
Bortsett fra når det er det.
Jeg kan ikke.
Beklager.
Jævla Captain America.
Jeg har aldri møtt noen som Kate Galvin.
I en annen verden, et annet liv,
ville jeg løpt etter henne, risikert alt for henne.
Men jeg kan ikke fordi jeg allerede er i et forhold med deg, Rhys.
Mange av ofrene var gamle venner av meg,
folk jeg møtte i dette klasserommet.
Det er en tragedie.
Denne fascinasjonen med spis de rike-morderen
er en manifestasjon av et større populistisk sinne
hos folk som er lei.
Du står med en fot i begge verdener, arbeiderklassen og aristokratiet,
og ingen av dem mistenker at du er et monster som gjemmer seg åpenlyst.
Min første dag her på Oxford satt jeg her,
og jeg tenkte at en gutt fra en kommunal bolig aldri burde være her.
Men jeg innser nå at den unike bakgrunnen gjorde meg i stand
til å forstå hva de gode folkene i denne byen trenger.
Forandring forårsaket av en som virkelig ser dem.
Jeg vil ta saken i egne hender.
Ved å drepe de rike, én etter én?
INTERVJU
Og det er med stor stolthet, men med større ydmykhet,
at jeg, Rhys Montrose, offisielt kunngjør mitt kandidatur
som ordfører i London.
-Du gjør faktisk dette. -Jeg har store planer for denne byen.
Og hvis du stemmer på meg,
lover jeg at du ikke vil være lei lenger.
Uansett hva de store planene dine er, må jeg stoppe deg
før du kan skade en annen sjel og dra min ned med deg.
Jeg vet hvem du virkelig er nå, Rhys.
Og jeg kommer etter deg.
Tekst: Therese Murberg