‎Din episoadele anterioare…
‎Casa de la țară a lui Lady Phoebe, ‎noi toți sub același acoperiș.
‎Ce nu știu ei e ‎că îl aduc pe criminal cu ei.
‎Unul dintre ei ești tu.
‎Sunt un spirit liber.
‎Îmi place să simt.
‎Secretele te fac să simți ‎că-ți trăiești viața.
‎Poate o cer pe Phoebe de soție.
‎Dacă mă însor cu ea, ‎viața devine mai ușoară.
‎Înțelegerile n-au ieșit.
‎Rămân fără pistă.
‎Roald nu doar o iubește. E obsedat.
‎Roald o iubește pe Kate. ‎Kate e cu Malcolm, care moare.
‎Simon amenință cariera lui Kate. ‎S-a zis cu Simon.
‎Roald are motiv și ocazie.
‎E amuzant jocul ăsta.
‎În fiecare an, cineva e rănit.
‎Kate!
‎Am mai trecut prin asta.
‎Normal că se întâmplă asta.
‎E normal ca femeia ‎de care m-am îndrăgostit să fii tu.
‎Nu știu de ce am pus mâna pe ăsta.
‎Te mai poate deranja vederea unui cadavru?
‎Sau e distractiv?
‎Nu mai poate intra nimeni.
‎Trebuie să mă gândesc.
‎Dacă ești singurul care a auzit, ‎avem timp.
‎Tot ce ai făcut, inclusiv ce văd acum,
‎a fost o seducție, ca să mă manipulezi.
‎Ce căuta în camera mea?
‎A intrat aici beată și apoi s-a…?
‎Tu…
‎Doar nu crezi că eu am făcut asta…?
‎Iisuse Hristoase!
‎M-am antrenat o viață întreagă să fiu cea
‎care nu cedează în situații extreme ‎și acum arăt…
‎Nu sunt o criminală.
‎Convingător, ‎dar ai mai fost convingătoare.
‎Totul a fost un joc.
‎De ce-ți faci griji că vin alții? ‎De ce nu chemi ajutor?
‎Nu pot striga după ajutor. ‎Ar implica paza.
‎Sunt trimiși de tata, Jonathan. ‎Ți-am spus ce fel de om e.
‎Vorbești de parcă ar fi în stare ‎să se ocupe de asta.
‎Asta?
‎Asta…
‎Prietena mea care a fost ucisă.
‎Cred că glumești. El…
‎M-ar avea la degetul mic, ‎iar asta e mai rău decât…
‎Știi, situația asta ‎nu arată bine nici pentru tine.
‎Și iat-o!
‎Amenințarea.
‎Ai auzit ce spuneau.
‎Te arătau cu degetul.
‎Mă rogi pe ocolite ‎să te ajut să ascunzi cadavrul.
‎Da.
‎Deocamdată îți fac jocul.
‎Bine. Cred că am o idee.
‎- Da? ‎- Lucrez bine sub presiune.
‎Un singur lucru.
‎Dacă facem asta…
‎Odată ce începem, ‎trebuie s-o ducem la capăt.
‎Împreună.
‎Adică să nu profit de momentul oportun
‎ca să dau vina pe tine.
‎Iar eu nu te abandonez.
‎Bine.
‎După ce confirm că ești tu,
‎pot face ce trebuie făcut.
‎TU
‎Domnule, vă servesc cu ceva?
‎L-ai mai văzut ‎pe Jonathan Moore după cină?
‎Urca în camera lui. Părea cam…
‎amețit.
‎Poate a fost cam mult pentru el.
‎Anunță-mă când și dacă apare.
‎Aș vrea să vorbesc cu el ‎înainte să revină în grup.
‎Desigur, domnule.
‎Vai de viața mea!
‎Nepoliticos!
‎Te simți bine, amice?
‎Perfect.
‎Eu sunt perfect!
‎Totul e perfect, nu?
‎Voi începe altă afacere.
‎- O să girez cu Sundry House. ‎- Adam!
‎Știi care e problema ta? ‎Pari să vrei să muncești.
‎Strămoșii noștri nu se prefăceau ‎că își câștigă ceea ce li se cuvenea.
‎Erau la un alt nivel. ‎Mai presus de muncă și de lege.
‎La naiba, în vremurile bune ‎aristocrația era legea.
‎Corect. La naiba cu democrația!
‎- La naiba cu ea! ‎- La naiba cu ea!
‎Fără supărare, Adam.
‎Știu că americanilor le place.
‎Nu. Nouă ne plac banii.
‎Dacă nu ne-ar îngrădi voința oamenilor,
‎am putea aduna toată Londra, ‎am face bucăți fiecare a zecea persoană
‎și am cere răspunsuri până când cineva ‎îl denunță pe Ucigașul Mâncător de Bogați.
‎- L-am prinde pe ticălos în câteva zile. ‎- Și nu ne-am mai ascunde
‎la țară.
‎Mie îmi place la țară.
‎Aici suntem stăpâni pe situație.
‎Noroc!
‎Doamne! Asta…
‎Aruncă și pumnalul înăuntru!
‎Da, bine gândit.
‎Și acum?
‎De parcă eu comand aici. ‎Jocul tău merită premiul BAFTA.
‎O ascundem până găsim o soluție.
‎Undeva mai retras.
‎Să nu fie descoperită prea curând.
‎În cămara pentru vânat.
‎Acolo ciopârțesc angajații ‎animalele după vânătoare.
‎- Ți-ai făcut temele. ‎- Bine, grozav!
‎Deci ducem cadavrul în cămară,
‎aducem produse de curățat ‎și aranjăm camera înainte să vadă cineva.
‎Gemma, erai o marionetă, ‎dar nu meritai asta.
‎Îmi pare rău.
‎Kate!
‎Descui ușa, dragă.
‎Ascunde-ți țâțele!
‎Scuze!
‎Scuze, dar am nevoie de tine ‎și n-am timp de limite,
‎de asta mă și iubești, așa că…
‎Jonathan!
‎Bine.
‎L-am prins pe Adam cu un servitor.
‎Doar vorbeau, ‎dar nu pot uita energia dintre ei.
‎- Putem vorbi mai târziu… ‎- Nu-mi pasă dacă și-o trag.
‎Serios!
‎Sexul cu servitorii e o tradiție ‎printre cei de rangul nostru.
‎Nu ține nici de gen.
‎Pansexualitatea face parte ‎din farmecul lui.
‎După cum se uită la el, de ce am senzația
‎că Adam îmi ascunde parte din inima lui?
‎Pentru că așa e.
‎Scuze, Adam, ea trebuie să plece.
‎Cred că se jenează ‎să-ți spună unele lucruri.
‎Nimic de care să-i fie rușine, ‎desigur. Doar…
‎O perversiune?
‎Bingo! Mulțumesc. Acum pleacă!
‎Mai spune-mi! Ce e?
‎Phoebs, te ador,
‎dar trebuie să pleci ‎ca eu și Jonathan să ne-o tragem.
‎Ce proastă sunt!
‎Da, desigur.
‎Bine.
‎Mă duc să-mi găsesc jumătatea ‎și să-i trag una la funduleț.
‎Urați-mi noroc!
‎Bun, unu, doi, trei!
‎Porcărie de vechitură!
‎Futu-i!
‎Ai altă idee?
‎Mulțumesc, Roald!
‎Inițial, voiam s-o fac pe Riviera.
‎Dar simt că acum e momentul potrivit.
‎Fugim pe ascuns.
‎Ne descurcăm, romantic ca dracu'.
‎Și spunem familiei după, da? ‎Carpe diem, dracului!
‎N-a fost atât de grea pe cât mă așteptam.
‎Presupun că e mai ușor în doi.
‎De ce e ăsta tiparul meu?
‎Mă îndrăgostesc de o femeie, ‎car cadavre cu ea.
‎Cred că trebuie să mă întorc la terapie.
‎Cum de te pricepi la ascuns cadavre?
‎Cine ești de fapt?
‎Ușurel! Lasă-l jos…
‎- Ai ucis-o pe Gemma? ‎- Ce?
‎O să mă ucizi după ce mă manipulezi ‎să-i ascund cadavrul?
‎Chiar crezi că vreau să te omor ‎după ce am făcut pentru tine?
‎Ce ai făcut acum e exact ‎ce ar face un criminal.
‎Când te-am găsit cu Gemma, ‎am știut că ori tu ai ucis-o,
‎ori că cineva încearcă ‎să-ți însceneze ceva.
‎- Să-mi însceneze? ‎- Da.
‎- De ce ar…? ‎- Și mie mi s-a întâmplat la fel.
‎Cu Malcolm.
‎Du-te naibii!
‎În prima mea dimineață la Sundry House,
‎m-am trezit și l-am găsit pe Malcolm…
‎pe masa mea, cu un cuțit în piept.
‎- Termină! ‎- Îmi pare rău, dar m-am speriat.
‎Știam că nimeni nu ar crede ‎că n-am făcut-o eu.
‎Așa că am rezolvat.
‎Ai rezolvat?
‎Nu mă face să retrăiesc detaliile.
‎De atunci încerc să le uit.
‎De ce n-ai spus nimic?
‎Fiindcă cine a făcut asta ‎mi-a trimis mesaje.
‎Amenințări care să-mi asigure tăcerea.
‎Și-a dat seama că am un trecut.
‎Am fost căsătorit.
‎Cu o femeie bogată și răsfățată.
‎A făcut lucruri foarte rele, ‎iar eu am stat prea mult cu ea.
‎Nu știu, pentru…
‎familie…
‎din loialitate.
‎Dar, într-un final…
‎a trebuit să fug.
‎Și prețul a fost…
‎fiul meu.
‎Îmi pare rău.
‎Cum îl cheamă pe fiul tău?
‎Prefer să nu spun.
‎Vreau doar s-o iau de la capăt.
‎Dar ucigașul nu mă lasă să plec.
‎M-am gândit că, dacă stau aproape ‎de tine și de prietenii tăi, poate…
‎nu vor mai fi răniți și alții.
‎Tare bine mi-a ieșit asta!
‎Deci tu…
‎încercai să mă protejezi?
‎Te cred.
‎Tu mă crezi?
‎Cred că da.
‎Dacă nu ești ea,
‎Roald e un ticălos isteț foc.
‎Despre ce e vorba, dragă?
‎Te-am văzut cu servitorul.
‎Dă-mi voie să te opresc!
‎- A fost o aventură stupidă… ‎- Știu că ascunzi o perversiune.
‎Mi-a spus Jonathan.
‎- Jonathan? Cum de știe…? ‎- Nu te enerva!
‎Vrea să fim fericiți, dragă.
‎Adam, partenerii de viață trebuie ‎să împărtășească totul.
‎Sunt complet de acord.
‎Deci ce e?
‎Să te penetrez?
‎Sigur.
‎Nu e asta, nu?
‎- Picioarele? ‎- Nu.
‎Să stai pe tort?
‎Nu e fetișul ăla ciudat ‎cu căzutul pe scări?
‎- Nu. ‎- Scuze! Nu e ciudat.
‎Dușuri cu urină?
‎Pot să întreb de ce te atrage?
‎Nu știu.
‎Bine, la podea!
‎Știi ce?
‎M-am hidratat mult azi, așa că mă descurc.
‎Sigur nu vrei să treci la penetrări?
‎E grozav. S-ar putea să fie mai bine.
‎Nu te jena!
‎Rușinea n-are ce căuta în budoar.
‎- Să las hainele pe mine sau nu? ‎- Tu decizi, draga mea.
‎Așa.
‎Ai grijă!
‎Stai!
‎Poți să-mi spui „domnule”?
‎Pot să fac pipi pe tine, domnule?
‎Da!
‎Dar poți să fii și…
‎impunătoare când o spui?
‎Da.
‎Adică, îmi pare rău.
‎E perfect.
‎Îmi place.
‎Fă-o!
‎Bine.
‎- Stai, ce s-a întâmplat? ‎- Nimic.
‎Deschide ochii și privește-mă!
‎Nu vreau să mă frigă.
‎Haide!
‎Pișă-te pe mine!
‎Phoeb! Ce se întâmplă?
‎Nu vrei asta.
‎Ce? Ba da.
‎Aproape m-am pișat pe fața ta ‎să-ți arăt că-ți sunt de ajuns,
‎dar e clar că nu vrei asta ‎și refuzi să-mi spui de ce.
‎Chestia e că treaba asta nu merge cu tine.
‎Știam eu!
‎Nu e vina ta.
‎E vorba ‎ca persoana să fie sub nivelul meu.
‎Dar, în acest moment…
‎- …este… ‎- Deasupra ta.
‎Dar nu e mare lucru.
‎Vrei penetrare? Hai să ne penetrăm!
‎E important, Adam.
‎Te crezi mai prejos?
‎Nu, Phoebs, exagerezi.
‎Suntem egali și ne stă bine.
‎Știi de unde vin perversiunile? ‎Din străfundul minții tale.
‎Și partea ta profundă ne spune exact ‎ce trebuie să știm.
‎Nu suntem egali în relația asta.
‎- Nu suntem parteneri cu adevărat. ‎- Încetișor!
‎Doar ne-am răni reciproc.
‎Ne-am căsători nefericiți ‎și am căuta ce nu ne putem oferi.
‎Nu, oprește-te!
‎Eu…
‎Te iubesc.
‎Te iubesc, draga mea.
‎Și eu te iubesc.
‎Așa că, de dragul tău…
‎și al meu…
‎Nu.
‎S-a terminat.
‎Ce?
‎La naiba!
‎Calmează-te!
‎Sângerezi.
‎De curiozitate,
‎cum se potrivește faptul că mi-o tragi ‎în treaba cu protectorul secret?
‎Nu făcea parte din plan.
‎Și totuși…
‎Trebuie să ne întoarcem sus.
‎- O, nu! ‎- Ce e?
‎La naiba! Brățara mea!
‎Cred că mi-a alunecat.
‎Dacă e în cămară? ‎Are numele meu gravat pe ea.
‎- Nu ar fi bine. ‎- Zici?
‎Bine, du soluțiile de curățat ‎înapoi în camera ta!
‎Mă întorc în cămară.
‎Bine, grăbește-te! Vezi să nu te prindă!
‎Uite-l pe tânărul căprior!
‎Am nevoie de cel mai tare lucru ‎din locul ăsta împuțit.
‎După care,
‎trebuie să ucid un mic spion și turnător ‎pe nume Jonathan Moore.
‎Era și timpul să te dai pe brazdă!
‎Știi că i-o trage lui Kate chiar acum.
‎Unde sunt ceilalți degenerați?
‎În salon, se giugiulesc.
‎L-am văzut pe dnul Moore.
‎Era jos, ieșea.
‎Deci Kate e singură sus.
‎E timpul să iei înapoi ce-ți aparține.
‎Dă-l în mă-sa pe Jonathan!
‎Așa se explică covorul plin de sânge.
‎Deci…
‎Gemma e în cămară?
‎Temporar.
‎Aproape că pare karmic.
‎Știi că-și punea șoferul ‎să calce fazani ca distracție?
‎Acum e îngropată cu ei.
‎Doamne, ce ușurată sunt că n-ai fost tu!
‎Aș muri fără tine.
‎Gemma e mai de mâna a doua. Adică…
‎Sunt devastată.
‎Chiar sunt. Fără ironie.
‎Am luat niște Ativan după ce Adam…
‎Mai târziu. Nu e momentul.
‎Ar trebui să-i avertizăm pe toți.
‎Phoebs, ascultă!
‎Ne ocupăm noi de asta ‎fiindcă noi o facem ca lumea,
‎ceea ce nu se poate spune despre ceilalți.
‎Ești de acord?
‎Da.
‎Personalul trebuie să plece.
‎Nu vrem să mai fie nimeni rănit ‎și ne trebuie intimitate
‎ca să ne ocupăm mai departe de cadavru.
‎Nu înțeleg de ce nu-i chemăm ‎pe agenții de pază ai tatălui tău.
‎Glumești?
‎A trebuit să-i evit ca să ajung la cămară.
‎Dar doar așa vom fi în siguranță, Kate.
‎Tatăl tău nu trebuie să audă ‎că Gemma nu e în camera ta.
‎Doar că a dispărut ‎și că suntem toți îngrijorați.
‎Deci să ne păzească îndeaproape
‎și să fie ținuți subtil departe de cămară,
‎până când Jonathan nu mai e acolo.
‎Ai dreptate.
‎- Merg să le spun. ‎- Mergem.
‎Mergem împreună.
‎Trebuie să pot ucide criminalul cu dinții, ‎dacă te atacă.
‎Știi că eu…
‎Pentru o clipă, ‎chiar am crezut că e Jonathan.
‎Ucigașul.
‎- Ironic! ‎- Da.
‎Mă bucur că te-ai înșelat.
‎Și eu mă bucur că-s pe benzodiazepine.
‎Da, și eu.
‎Oricine ai fi, cred că acum râzi.
‎Futu-i!
‎Ridică-te, Jonathan!
‎Te-am prins.
‎Iată-l pe Ucigașul Mâncător de Bogați!
‎Toți sunt drogați după o noapte albă.
‎Ar putea ieși rău pentru mine ‎în multe feluri.
‎Termină, Roald!
‎- De ce ai o armă în casă? ‎- Vorbesc serios.
‎Nenorocitul a omorât-o pe Gemma.
‎L-am găsit în cămară, cu cadavrul ei.
‎Unde e Phoebe?
‎E bine.
‎Ea și Kate știu deja.
‎Vor trimite personalul acasă ‎și vor chema gărzi.
‎Ceea ce tu nu vrei. Iei problema în mâini,
‎pentru că ai fost mereu Roald.
‎Minunat! Să le aducem aici!
‎- Mă pot susține. ‎- Gândiți-vă!
‎Cum apare el, ‎prietenii noștri încep să moară.
‎Ia fiți atenți:
‎Jonathan o salvează pe Kate de un jaf.
‎El intră în grațiile lui Malcolm, ‎care îl invită în cercul nostru,
‎se îmbată,
‎Malcolm îl duce acasă
‎și imediat ce Jonathan rămâne ‎singur cu el…
‎îl omoară cu sânge rece ‎pe prietenul nostru drag.
‎Știam eu!
‎- Am știut! ‎- Leșinasem!
‎N-aveam cum.
‎Dar tu, Roald?
‎Îl ura pe Malcolm.
‎Jonathan, când l-ai înjunghiat, ‎s-a dezumflat ca un balon?
‎Dincolo de incapacitatea patologică ‎a lui Blessing de a lua ceva în serios,
‎nu am terminat.
‎Asta o să te intereseze, Sophie.
‎După spectacolul lui Simon, ‎am fost toți la petrecere.
‎Cu excepția cui?
‎Încetează, Roald!
‎Am auzit destul.
‎Ești unul dintre ei, ‎normal că te cred pe tine și nu pe mine.
‎Sophie, plecasem de la galerie ‎mult înainte cu Kate.
‎Roald chiar era acolo.
‎Și Gemma?
‎Gândește-te la ce a spus ea la cină.
‎Ea s-a prins. ‎Crimele au început cânda venit el.
‎Kate! Scuze că vă întrerup!
‎Mă ascundeam un pic.
‎Jonathan, perversule! Ce cauți aici?
‎E ridicol. De ce aș vrea să-i omor?
‎Pentru că ești obsedat de Kate.
‎Incredibil! ‎Mi-ai înscenat totul din propriul motiv.
‎Roald, vrei să arăți aparatul tău foto ‎celor din cameră?
‎Toate pozele tale înfiorătoare cu Kate?
‎Sunt artist.
‎E un gest cam disperat să compari asta ‎cu un hărțuitor murdar ca tine.
‎Vreți să vedeți ce i-am găsit în buzunar?
‎- E a lui Kate? ‎- Hai, mă…
‎Nu mă lua cu „mă”!
‎Nenorocitule! Ești fals.
‎Da, ești fals și calculat și băgăcios
‎și mi-ai sabotat relația cu Phoebe.
‎Mai știți ce a zis Connie adineaori ‎despre vremurile bune? Con?
‎Iisuse! Nu contează.
‎Poate că nu mai suntem judecători, jurați ‎și călăi, dar unchiul meu e judecător.
‎Ba chiar e judecător la Curtea Supremă ‎și mă iubește mult.
‎Dacă se întâmplă să-i iau viața ‎celui care mi-a ucis toți prietenii dragi,
‎- …se va asigura că scap. ‎- Ascultă-mă! Ăsta e adevărul.
‎Kate poate confirma.
‎A găsit cadavrul Gemmei în camera ei
‎și se temea ‎că cineva ar putea crede că e ea.
‎Așa că m-a rugat s-o ajut s-o mute.
‎E o nebunie.
‎- O nebunie! ‎- Vă jur!
‎- Roald greșește. Totul… ‎- Ajunge!
‎Prin puterea cu care am fost învestit ‎de Dumnezeu și de Imperiu,
‎Jonathan Moore, te condamn la moarte.
‎Nu vorbești serios.
‎Nu-l împușca în salon, Roald!
‎Nu.
‎Nu, sigur că nu.
‎Întotdeauna le dăm vulpilor o șansă ‎când le vânăm.
‎Nu-i așa?
‎Vrei să-ți dau un avans? ‎Doar dacă nu-l vrei acum.
‎Te rog să fii rezonabil o clipă, Adam!
‎- Măcar Phoebe să confirme… ‎- Nu-i mai pronunța numele!
‎Criminalule!
‎O, nu!
‎Stați aici!
‎Mă duc să vânez țărani.
‎Cum am ajuns să fiu vânat la țară ‎de un aristocrat drogat?
‎The Crown‎, regizat de Guy Ritchie. ‎Să mă trezească cineva!
‎Vin, Jonathan!
‎După cum v-am explicat, ‎toți am avut o noapte albă
‎și suntem puțin iritați. Adam?
‎Voi nu l-ați observat pe podea?
‎E iubitul tău, ‎nu e responsabilitatea noastră.
‎Adam, trezește-te, dragul meu!
‎- E beat sau…? ‎- Sigur. Anihilat.
‎Dar l-a atacat și Jonathan.
‎- De ce l-ar ataca Jonathan? ‎- Fiindcă e Ucigașul Mâncător de Bogați.
‎Roald l-a găsit ‎lângă cadavrul Gemmei sau așa ceva.
‎- Unde sunt acum? ‎- În pădure.
‎Roald s-a dus acolo ‎cu un pistol ca să-l ucidă.
‎V-ați gândit vreun pic ‎că ar trebui să interveniți?
‎- Nu. ‎- Eu zic să-i taie capul.
‎Așa!
‎Găsiți-l pe Roald ‎înainte s-o pățească cineva!
‎Noi trebuie să te apărăm pe tine.
‎O să vă ascundeți aici, cu mine, ‎în timp ce Roald împușcă oameni pe-afară?
‎Jonathan!
‎Copoii englezi se bazează ‎doar pe miros în timpul vânătorii, știai?
‎Cred că am fost un dulău ‎în viața anterioară, fiindcă te simt acum.
‎Același miros de țăran ‎pe care l-am simțit când ne-am cunoscut.
‎Sigur e frustrant să te afli printre noi.
‎O amintire constantă a ceea ce ești.
‎Dar să ne omori?
‎Asta e lipsit de clasă.
‎Nenorocit bătăios!
‎Rhys!
‎Bună, Joe!
‎Ce dracu'?
‎- Unde naiba… ‎- Probabil te întrebi unde ești.
‎În măruntaiele secrete ‎ale Casei Hampsbridge.
‎N-are rost să strigi, ‎e bine izolată fonic.
‎Cam ca în ‎Omul cu masca de fier,‎ nu?
‎Vezi tu, dacă cercetezi ‎familia Borehall-Blacksworth
‎găsești membri ai familiei ‎care au dispărut, copii care…
‎Nu se potriveau cu decorul, ca să zic așa.
‎E posibil ca Lady Phoebe să nici nu știe ‎că există.
‎Tu ești.
‎- Tu ai fost. ‎- Scuze pentru lanțuri!
‎Nu puteam risca.
‎Uneori e greu să-ți prezic stările.
‎Mi-a scăpat. ‎Favoritul mulțimii de la televizor.
‎Ca să fii așa curajos, ‎trebuie să fii genial și s-o știi.
‎Apreciez asta.
‎- De ce? ‎- Pot să intru în detalii.
‎Și eu aș avea întrebări. Doar că…
‎sincer…
‎nu eram pregătit ‎pentru o așa confruntare față în față.
‎Dar apoi ai intrat într-o încurcătură ‎și a devenit clar că,
‎dacă nu intervin, o să fii ucis.
‎- Deci mă salvezi? ‎- Cu plăcere! E plăcerea mea.
‎Ai mintea limpede acum? ‎Ești pregătit pentru planul nostru, Joe?
‎Roald are atâtea chimicale în corp, ‎încât e un miracol că nu a leșinat.
‎Doarme adânc.
‎Iar el e planul nostru, amice.
‎O să-i punem în cârcă toate crimele.
‎- Lui? ‎- Nu fi timid!
‎Te-am studiat, Joe.
‎Ai reușit să eviți priviri curioase…
‎Sincer, m-ai inspirat ‎mult în micul meu proiect.
‎Proiect?
‎Având în vedere ‎cât de bine a mers pentru tine,
‎pare că cea mai bună opțiune, ‎excluzând norocul…
‎e să-i înscenezi ceva unui mort, ‎ca să nu poată susține că e nevinovat.
‎Deci vrei…?
‎Vrei ca eu…?
‎Să-l ucizi pe Roald.
‎Mă ocup eu de chestiile ‎care vor face povestea credibilă.
‎Am biletul deja scris.
‎Nimeni nu se va mira că Roald e un ucigaș.
‎E un neofascist cu o colecție de cuțite.
‎Și aparatul ăla foto, ‎mereu sub fusta lui Kate.
‎- L-am văzut. ‎- E obsesiv, nu-i așa?
‎Vezi partea bună!
‎Un rahat violent și răsfățat ‎mai puțin pe lume.
‎Chiar ești Ucigașul Mâncător de Bogați. ‎Îi urăști.
‎Cu o persoană mai puțin călare pe tine.
‎Cu un rival romantic mai puțin.
‎M-ai judecat greșit, ‎dar nu văd altă soluție
‎decât să te fac să crezi că te ajut.
‎Mulțumesc că ai intervenit!
‎Părea periculos și ai dreptate.
‎Abia așteptam să te cunosc.
‎Mă bucur că vorbim în sfârșit.
‎Cum o să facem asta?
‎Asta depinde de tine.
‎Îl sugrumăm, îi dăm în cap, îl sufocăm.
‎- Cum o să pară că s-a sinucis? ‎- Mă ocup și de asta.
‎Hei!
‎Stai, nu…? Scuze! Nu-mi dai drumul?
‎Nu sunt prost.
‎Să termini până mă întorc.
‎Rhys Montrose.
‎Un om bun într-o lume crudă.
‎Dezamăgit e puțin spus.
‎Prea sus ca să scape un copil demodat
‎sau un adult în lanțuri.
‎Adevărul e că merită să moară, ‎dar asta vrei să fac eu.
‎Te-ai jucat cu mine de nenumărate ori.
‎Nu sunt marioneta ta.
‎Trebuie să scap din temniță ‎ca să-l salvez pe slăbănogul ăsta,
‎înainte să se întoarcă psihopatul.
‎Simplu.
‎Mă duc acolo.
‎Nu vorbi prostii!
‎Dacă sunt toți morți?
‎Îi pici direct în brațe ucigașului.
‎Cu tot respectul, Sophie, du-te dracului!
‎Trebuie să aibă sute de ani, nu?
‎O lucrătură a naibii de grozavă.
‎- M-am gândit că ar fi mai ușor dacă… ‎- Ai fi liber?
‎Să ucizi cât timp ești legat de un stâlp ‎nu e o cerință rezonabilă, Rhys.
‎Vreau doar să am mâinile libere.
‎Se vede pe fața ta.
‎Trebuia să mă prind ‎când mi-ai scris că l-ai ucis pe Vic.
‎Palpitant!
‎Și erai mult prea direct.
‎M-ai…
‎- …mințit. ‎- Stai puțin!
‎Ești în etapa în care îți negi faptele.
‎- Roald n-a făcut nimic. ‎- A făcut destule! Toți au făcut!
‎- Mai există o cale. ‎- Calea mea e singura și știi asta.
‎E păcat.
‎Nu ești omul care speram să fii.
‎Aveam un plan A…
‎înainte să știu cine ești.
‎- Să-ți înscenez uciderea lui Malcolm. ‎- Rhys!
‎Cred că m-aș putea întoarce.
‎Nu vreau, dar uneori lucrurile nu merg
‎cu cineva așa cum visezi.
‎Dacă te duce capul să te eliberezi,
‎ne vedem la Londra ‎și mai vorbim despre asta.
‎Dacă nu, la revedere, Joe!
‎Rhys!
‎Ești în regulă.
‎Ce s-a întâmplat?
‎Nu contează.
‎Tot ce contează e că ești bine.
‎Te iubesc, Phoebe!
‎Foarte mult.
‎Și eu pe tine!
‎Nu vreau să te pierd niciodată.
‎Îi mai miroase cuiva a fum?
‎Futu-i!
‎Trezește-l pe Connie! Trezește-i pe toți!
‎- Scoală-te! ‎- Trebuie să ieșim acum.
‎Unde mergem?
‎Dacă mă duce capul să ies.
‎M-ai lăsat să mor într-un incendiu, ‎ca un trol de pe Twitter.
‎Futu-i!
‎Ce dracu' mi-ai făcut?
‎- Cum am ajuns aici? ‎- Nu e momentul pentru întrebări, Roald!
‎Slavă Domnului! Acum eu!
‎Jonathan!
‎Jonathan, nu mă părăsi!
‎Du-te dracului, Roald! ‎Acum o oră mă vâna pe mine.
‎Te rog!
‎Jonathan! Stai, îmi pare rău.
‎Nu aveam de gând să…
‎Nu te mișca!
‎După tot ce s-a întâmplat, ‎nu te las să mă omori cu nemernicul ăsta.
‎- Ajutor! Aici! ‎- Ajutor!
‎Ajutor!
‎Prindeți-vă, idioților!
‎Fir-ar, ce mă bucur să te văd!
‎Arăți ca naiba.
‎Lucrurile s-au mai schimbat ‎de când nu te-am mai văzut.
‎Haide! Plecați de lângă casă!
‎Credeam că se termină coșmarul ‎până mă întorc laLondra,
‎dar ar trebui ‎să fiu recunoscător că trăiesc.
‎Au apărut noi detalii despre evenimentele ‎șocante din ultima săptămână.
‎Numele ultimei victime ‎a Ucigașului Mâncător de Bogați,
‎Gemma Apollonia Graham-Greene…
‎Grupul abia dacă și-a cerut scuze ‎pe jumătate.
‎Nu ai ce să zici ‎după ce ai condamnat la moarte,
‎fără tribunal, un nevinovat.
‎Măcar știu că sunt nevinovat.
‎Trupul Gemmei a ars, împreună cu istoria ‎dubioasă a Casei Hampsbridge.
‎Poliția a găsit destul cât s-o identifice.
‎Dar de la tine n-am mai auzit nimic ‎de când ai zis:
‎„Ne vedem la Londra.”
‎Ce facem mai departe?
‎Cum spuneai, ‎ultimele zile au captivat lumea
‎și acum am aflat numele victimei
‎ultimei crime sinistre…
‎Bună!
‎Cum ți-au ars lucrurile, mă gândeam ‎că ți-ar prinde bine niște haine noi.
‎Sunt lucruri la care Malcolm ‎nici nu a dat jos eticheta.
‎Orice îți vine.
‎Un pic ciudat, dar asta e.
‎Foarte drăguț din partea ta! Mulțumesc!
‎Uite, mă gândeam. Eu…
‎Nimeni n-a mai făcut atâtea eforturi ‎ca să-mi recupereze o brățară.
‎Îți sunt datoare cu o halbă sau zece.
‎Mă conduci la bar?
‎Kate Galvin încearcă să mă scoată în oraș?
‎Dacă nu ești ocupat,
‎nu mi-ar displăcea compania.
‎Dar asta nu e doar o bere.
‎E o ușă pe care vrem ‎să intrăm amândoi, iar eu nu pot.
‎Și așa știe prea multe despre mine.
‎E prea periculos pentru ea să mai afle.
‎Aș vrea să pot.
‎Serios? E…
‎E doar o halbă, Jonathan.
‎Cred că știm amândoi că nu e.
‎Și ar fi atât de atroce?
‎Nu vreau să te rănesc.
‎Nu vrei să mă cunoști cu adevărat.
‎Trecutul tău nu mă sperie.
‎Nu poate fi mai rău decât al meu.
‎Jonathan, știu cum sunt.
‎Nu mă apropii de oameni. Nu merită.
‎Decât atunci când merită.
‎Nu pot.
‎Îmi pare rău.
‎Ratatul de Căpitan America!
‎N-am mai cunoscut pe nimeni ‎cum e Kate Galvin.
‎Într-o altă lume, într-o altă viață,
‎aș fugi după ea, aș risca totul pentru ea.
‎Dar nu pot, pentru că am deja ‎o relație cu tine, Rhys.
‎Multe victime îmi erau vechi amici, oameni ‎pe care i-am cunoscut în clasaasta.
‎E o tragedie.
‎Fascinația ‎pentru Ucigașul Mâncător de Bogați
‎e manifestarea unei furii populiste ‎mai ample
‎a celor obosiți și sătui.
‎Faci parte din ambele lumi, ‎din clasa muncitoare și din aristocrație,
‎și nimeni nu bănuiește că ești un monstru ‎care se ascunde la vedere.
‎În prima mea zi la Oxford, ‎am stat chiar aici
‎și mi-am zis că un copil dintr-o locuință ‎socială n-ar fi trebuit să fie aici.
‎Dar acum realizez ‎că această experiență unică mi-a permis
‎săînțeleg de ce au nevoie ‎oamenii grozavi din acest oraș.
‎De schimbarea făcută de cineva ‎care-i vede cu adevărat.
‎Am de gând să mă ocup eu de asta.
‎Omorându-i pe cei bogați unul câte unul?
‎Cu mare mândrie, ‎dar cu și mai multă modestie,
‎eu, Rhys Montrose, ‎îmi anunț oficial candidatura
‎pentru primăria Londrei.
‎- Chiar faci asta. ‎- Am planuri mari pentru acest oraș.
‎Dacă-mi dați votul vostru, ‎promit că nu veți mai fi obosiți și sătui.
‎Orice planuri ai avea, ‎trebuie să te opresc
‎înainte să mai rănești vreun suflet ‎și să-l tragi pe al meu după tine.
‎Acum știu cine ești cu adevărat, Rhys.
‎Și vin după tine.
‎Subtitrarea: Talpalariu Dan-Radu