Tidigare i You:
Lady Phoebes lantställe. Alla under samma tak.
Det de inte vet är att de har med sig mördaren.
En av dem är du.
Jag är en fri själ.
Jag gillar att känna.
Hemligheter får en att känna att man lever.
Jag kanske friar till Phoebe.
Om jag gifter mig med henne blir livet enklare.
Affärerna har inte gått bra.
Jag börjar få slut på tid.
Roald inte bara älskar henne, han är besatt.
Roald älskar Kate, Kate är med Malcolm, Malcolm dör.
Simon hotar Kates karriär, bort med Simon.
Roald har motiv och tillfälle.
Den här leken är lustig.
Varje år blir nån skadad.
Kate!
Jag har varit här förut.
Det är klart att det händer.
Det är klart att den här kvinnan jag har blivit ihop med är du.
Jag vet inte varför jag tog den.
Kan synen av ett lik fortfarande göra dig upprörd?
Eller är det här kul?
Ingen annan får komma in.
Jag måste bara tänka.
Om du är den enda som hörde har vi lite tid.
Allt du har gjort, inklusive det jag ser nu,
var förförelse och manipulation.
Vad gjorde hon i mitt rum?
Gick hon bara in här full och blev…?
Du…
Du tror väl inte att jag gjorde det? Herregud.
Livslång träning av att vara den som inte bryter ihop i en nödsituation,
och se på mig nu…
Jag är ingen mördare.
Du har hela tiden varit övertygande.
Allt har varit ett spel.
Varför oroar du dig för andra? Varför ropar du inte på hjälp?
Jag kan inte ringa efter hjälp. Det involverar vakter.
De är min fars, Jonathan. Jag sa ju vilken sorts man han är.
Du får honom att låta som nån som kan ta hand om det här.
Det här?
Det här…?
Min vän som har blivit dödad.
Du måste skämta. Han…
Han skulle äga mig, och det är värre än…
Den här situationen ser inte bra ut för dig heller.
Där har vi det.
Hotet.
Du hörde vad de sa.
De pekar på dig.
Ett omständligt sätt att be om hjälp att gömma kroppen.
Ja.
Spela med, för tillfället.
Okej, jag har en idé.
-Har du? -Jag jobbar bra under press.
En sak bara.
Om vi gör det här…
När vi väl har börjat måste vi slutföra det.
Tillsammans.
Som att jag inte tar första bästa tillfälle i akt
att sätta dit dig.
Och jag överger inte dig heller.
Okej.
När jag vet att det är du
kan jag göra det som krävs.
Vill ni ha nåt, sir?
Har du sett Jonathan Moore sen middagen?
Han var på väg till sitt rum. Han verkade lite…
…vinglig.
Det kanske blev för mycket för honom.
Säg till om och när han dyker upp.
Jag vill prata med honom innan han återvänder till gruppen.
Självklart, sir.
Herrejävlar.
Oförskämt!
Är du okej?
Prima.
Jag mår prima!
Allt är väl prima? Jag ska starta ett nytt företag.
-Jag ska utnyttja Sundry House. -Adam.
Vet du vad ditt problem är? Du verkar vilja jobba.
Våra förfäder låtsades inte förtjäna det som var deras.
De var på en annan nivå. Över arbete, över lagen.
Förr i tiden var aristokratin lagen!
Verkligen. Fan ta demokratin.
Fan ta demokratin!
Inget illa menat, Adam.
Jag vet att ni amerikaner älskar den.
Vi älskar pengar.
Om vi inte var beroende av folkets vilja
kunde vi samla ihop hela London, draga och fyrdela var tionde man
och kräva svar tills nån avslöjade Eat the Rich-mördaren.
-Vi skulle ta den jäveln på några dagar. -Vi skulle slippa rädslan här på landet.
Nej, jag gillar landet.
Vi har kontroll här ute.
Skål.
Herregud. Det…
Lägg i dolken också.
Bra tänkt.
Vad gör vi nu?
Som om det är jag som driver det här. Ditt skådespel förtjänar en BAFTA.
Vi gömmer henne tills vi vet mer.
Nånstans med låg genomfart.
Det dröjer innan hon blir upptäckt.
Viltskafferiet.
Det är där personalen styckar djuren efter jakten.
-Du har läst på. -Okej, bra.
Vi tar kroppen till viltskafferiet.
Hämta städgrejer så gör vi i ordning här innan nån ser.
Gemma, du var en mupp, men du förtjänade inte det här.
Jag är ledsen.
Kate?
Jag låser upp dörren, älskling.
Stoppa undan tuttarna.
Förlåt.
Ledsen, men jag behöver dig och har inte tid för gränser,
och det är ju därför du älskar mig, så…
Jonathan.
Bra.
Jag kom på Adam med en tjänare.
De pratade, men jag blir inte av med energin mellan dem.
-Vi kan prata senare… -Jag bryr mig inte om de knullar.
Seriöst!
Att kopulera med tjänstefolket är en tradition bland oss.
Det handlar inte om kön heller.
Hans pansexualitet är en del av hans charm.
Sättet han såg på honom… Varför får jag en känsla av
att Adam döljer en del av sitt hjärta?
För att han gör det.
Ledsen, Adam, men hon måste härifrån.
Det finns saker han skäms för att berätta för dig.
Inget han ska skämmas för, bara…
En böjelse?
Bingo! Tack. Var snäll och gå nu.
Berätta mer. Vad är det?
Phoebs, jag avgudar dig,
men du måste gå så att Jonathan och jag kan knulla.
Vad dum jag är.
Ja, självklart.
Okej.
Jag ska hitta min andra hälft och smiska honom på rumpan.
Önska mig lycka till.
Ett, två, tre.
Antika skrothög.
Fan!
Har du en annan idé?
Tack, Roald.
Jag tänkte göra det på Rivieran men det känns som att det är dags nu.
Bara dra och gifta oss.
Vi improviserar, romantiskt som fan.
Vi berättar för familjen efteråt. Jävla carpe diem.
Kroppen var inte så tung som jag trodde.
Det är lättare när man är två antar jag.
Varför är det här mitt mönster? Falla för en kvinna och släpa lik ihop.
Jag måste nog gå i terapi igen.
Hur kan du vara så bra på att gömma kroppar?
Vem är du egentligen?
Lugn. Lägg ner den…
-Dödade du Gemma? -Va?
Ska du döda mig efter att ha manipulerat mig att gömma hennes kropp?
Tror du verkligen att jag vill döda dig efter det jag gjorde för dig?
Det du just gjorde är precis vad en mördare skulle göra.
När jag hittade dig med Gemma visste jag att du antingen dödade henne
eller så försöker nån sätta dit dig.
-Sätta dit mig? -Ja.
-Varför…? -Samma sak hände mig.
Med Malcolm.
Dra åt helvete!
Morgonen efter min första natt på Sundry House
vaknade jag och hittade Malcolm
på mitt bord med en kniv i bröstet.
-Sluta! -Jag är ledsen, men jag blev rädd.
Jag visste att ingen skulle tro att jag var oskyldig.
Så jag tog hand om det.
Tog du hand om det?
Tvinga mig inte att återuppleva detaljerna jag har försökt glömma.
Varför sa du inget?
Den som gjorde det här har skickat meddelanden till mig.
Hot för att försäkra min fortsatta tystnad.
De kom på att jag har ett förflutet.
Jag har varit gift.
Med en rik och bortskämd kvinna.
Hon gjorde hemska saker och jag stannade kvar för länge.
För, jag vet inte…
…familjen…
…av lojalitet.
Men i slutändan…
…var jag tvungen att fly.
Det kostade mig…
…min son.
Förlåt.
Vad heter din son?
Det vill jag helst inte säga.
Jag vill bara börja om.
Men mördaren släpper mig inte.
Jag tänkte att om jag kan hålla mig nära dig och dina vänner kanske jag kan…
…förhindra att fler skadas.
Det gick ju bra.
Så du…
…försöker skydda mig?
Jag tror dig.
Tror du mig?
Jag tror det.
Och om du inte är hon är Roald en smart jävel.
Vad handlar det här om?
Jag såg dig med tjänstepojken.
Låt mig stoppa dig där.
-Det var en dum engångsgrej… -Jag vet att du döljer en böjelse.
Jonathan berättade.
-Jonathan. Hur skulle han…? -Nej, bli inte irriterad.
Han vill att vi ska vara lyckliga.
Adam, livspartner måste dela allt med varandra.
Vi är helt överens.
Så vad är det?
Ska jag pegga dig?
Visst.
Det är inte det, va?
-Fötter? -Nej.
Tårtsittning?
Den där konstiga ramla-ner-för-trappan-fetischen?
-Nej. -Förlåt. Inget är konstigt.
Gyllene duschar?
Får jag fråga varför?
Jag vet inte.
Okej, ner på golvet.
Vet du vad?
Jag har druckit mycket i dag, så nu kör vi.
Vill du inte pegga mig istället då?
Det är toppen. Det kanske är bättre.
Var inte generad.
Skam har ingen plats i budoaren.
-Ska jag behålla kläderna på eller av? -Det är upp till dig.
Okej.
Försiktigt.
Vänta.
Kan du kalla mig "sir"?
Får jag kissa på dig, sir?
Ja!
Kan du vara…
…lite dominant också?
Ja.
Jag menar, förlåt.
Det är perfekt.
Jag älskar det.
Gör det.
Okej.
-Vad är det? -Inget.
Öppna ögonen och se på mig.
Jag vill inte att det ska brännas.
Kör.
Pissa på mig.
Phoeb. Vad är det?
Du vill inte.
Va? Jo, det gör jag.
Jag tänkte pissa dig i ansiktet för att visa att jag duger.
Du vill uppenbarligen inte göra det här och du vägrar berätta varför.
Det bara… Det funkar inte med dig.
Jag visste det.
Det är inte du.
Det handlar om att personen står under mig.
Men i det här ögonblicket…
-…står de… -Över dig.
Men det är ingen stor grej.
Om du vill pegga mig kan du göra det.
Det är visst en stor grej.
-Tror du att du står under mig? -Nej, du överreagerar.
Vi är jämlikar. Vi är toppen…
Vet du var böjelser kommer från? Längst inifrån en sinne.
Och ens innersta säger en precis det man behöver veta.
Vi är inte jämlika.
-Vi är inte riktiga älskare. -Nej, sakta ner.
Vi skulle bara såra varandra.
Vi skulle gifta oss i misär och söka efter nåt vi inte kan ge varandra.
Nej, sluta!
Jag…
Jag älskar dig.
Så för din skull…
…och min…
Nej.
Det är över.
Va?
Fan!
Slappna av.
Du blöder.
Av ren nyfikenhet…
Hur passar våra ligg in i din hemliga beskyddarberättelse?
Det ingick inte i planen.
Men ändå…
Vi måste gå upp igen.
-Nej, nej. -Vad?
Fan. Mitt armband.
Jag måste ha tappat det.
Tänk om det är i skafferiet? Mitt namn är ingraverat.
-Det vore inte bra. -Inte?
Okej, bär upp grejerna till ditt rum.
Jag går tillbaka till skafferiet.
Okej, skynda dig. Men åk inte fast.
Där är ynglingen.
Jag behöver det starkaste här.
Och sen ska jag döda en liten spionjävel vid namn Jonathan Moore.
Det var på tiden.
Du vet att han knullar Kate just nu.
Var är de andra uslingarna?
De hånglar i salongen.
Jag såg mr Moore, sir.
Han var på väg ut.
Kate är ensam på övervåningen.
Det är dags att ta tillbaka det som är ditt.
Åt helvete med Jonathan.
Det förklarar den blodiga mattan.
Så…
Är Gemma i viltskafferiet?
Tillfälligt.
Det känns nästan som karma.
Hennes chaufför brukade få köra över fasaner för skojs skull.
Nu är hon i ett gravvalv med dem.
Jag är så lättad att det inte var du!
Jag skulle dö utan dig.
Gemma är mer andra rang. Jag menar…
Jag är förkrossad.
Det är jag verkligen. Jag vill inte vara fräck.
Jag tog lite Ativan efter Adam…
Senare. Inte nu.
Vi borde gå ner och varna alla.
Hör på, Phoebs.
Vi tar hand om det, för vi gör det ordentligt.
Detsamma kan inte sägas om de andra.
Håller du med?
Ja.
Du måste skicka iväg personalen.
Vi vill inte att fler skadas och vi behöver avskildhet
för att ta itu med kroppen.
Jag förstår inte varför vi inte tar in din fars vakter.
Skojar du?
Jag fick ducka för dem för att komma till viltskafferiet.
Men det är enda sättet vi kan vara trygga på.
Din pappa behöver inte höra… Gemma är inte i ditt rum längre.
Hon är försvunnen och vi är oroliga.
Så de borde vakta oss noga och hållas borta från viltskafferiet
tills vi vet att Jonathan inte är kvar.
Du har rätt.
-Jag berättar för dem. -Nej, vi.
Vi går.
Jag måste kunna döda mördaren med mina bara tänder om de attackerar dig.
Vet du, jag…
Jag trodde för ett ögonblick att det verkligen var Jonathan.
Mördaren.
-Ironiskt? -Ja.
Jag är glad att du hade fel.
Och jag är så glad att jag tar benzo.
Jag med.
Vem du än är så måste du skratta just nu.
Fan!
Res dig upp, Jonathan.
Nu har jag dig.
Träffa Eat the Rich-mördaren.
De är höga efter att ha festat hela natten.
Det här kan sluta illa för mig på många sätt.
Lägg av, Roald.
-Varför har du en pistol i huset? -Jag menar allvar.
Den jäveln dödade Gemma.
Jag hittade honom i skafferiet med hennes kropp.
Var är Phoebe?
Hon mår bra.
Hon och Kate vet redan.
De skickar hem personalen och samlar vakter.
Vilket du inte vill, så du tar saken i egna händer,
för du har varit Roald hela tiden.
Toppen. Vi tar hit dem.
-De kan gå i god för mig. -Tänk på saken.
Han dyker upp och våra vänner börjar dö.
Tänk på det här.
Jonathan räddar Kate från ett rån.
Han ställer sig in hos Malcolm, som bjuder in honom i vår cirkel,
blir fulloch Malcolm kör hem honom.
När Jonathan är ensam med honom…
…mördar han kallblodigt vår vän.
Jag visste det.
-Jag visste det. -Jag hade däckat!
Jag kunde inte ha gjort det.
Du då, Roald?
Han hatade Malcolm.
Tömdes Malcolm som en luftballong när du högg honom?
Förutom Blessings patologiska oförmåga att ta nåt på allvar
så är jag inte klar.
Det här kommer att intressera dig, Sophie.
Efter Simons show var vi alla på festen.
Förutom vem?
Sluta, Roald.
Jag har hört nog.
Du är en av dem, så självklart tror de mer på dig än på mig.
Sophie, jag lämnade galleriet flera timmar innan med Kate.
Roald var faktiskt där.
Och Gemma?
Tänk på vad hon sa. Hon hade listat ut allt.
Morden började när han kom.
Kate? Förlåt att jag stör.
Jag gömmer mig bara en stund.
Jonathan, ditt pervo. Vad gör du här?
Det här är löjligt. Varför skulle jag döda dem?
För att du är besatt av Kate.
Helt jävla otroligt. Att sätta dit mig med ditt eget motiv.
Vill du visa upp din kamera?
Alla läskiga bilder på Kate?
Jag är konstnär.
Desperat att blanda ihop det med en smutsig liten stalkare som du.
Vill ni se vad jag hittade i hans fickor?
-Är det Kates? -Kom igen, mannen…
Kalla mig inte "mannen".
Din jävel. Du är falsk.
Du är falsk, beräknande och nyfiken,
och du saboterade mitt förhållande med Phoebe.
Minns du vad Connie sa om den gamla goda tiden?
Herregud. Det kvittar.
Vi är inte domare, jury eller bödel längre, men min farbror är domare.
Domare i högsta domstolen, och han älskar mig väldigt mycket.
Om jag råkar ta livet av mannen som har dödat alla mina vänner
-ser han till att jag kommer undan. -Lyssna på mig. Det här är sanningen.
Kate kan bekräfta det.
Hon hittade Gemmas kropp
i sitt rum. Hon var rädd att nån skulle tro att det var hon,
så hon bad mig hjälpa till att flytta den.
Det här är galet.
-Galet. -Jag svär!
-Roald har fel. Allt han säger… -Det räcker!
I kraft av mitt ämbete, av Gud och imperiet,
dömer jag dig, Jonathan Moore, till döden.
Du menar inte allvar.
Skjut honom inte i salongen.
Nej.
Nej, självklart inte.
Vi ger alltid rävarna en chans.
Hur som helst…
Vill du ha ett försprång?
Var förnuftig nu, Adam.
-Låt Phoebe gå i god för… -Säg inte hennes namn.
Din mördare!
Åh, nej.
Vänta här.
Jag ska jaga bönder.
Hur kom jag hit? Jagad på landet av en hög aristokrat?
The Crown regisserad av Guy Ritchie. Kan nån väcka mig?
Nu kommer jag, Jonathan!
Som jag förklarade har vi alla haft en lång, sömnlös natt
och vi är alla lite nerviga. Adam?
Såg ni honom inte?
Han är din pojkvän. Inte vårt ansvar.
Adam? Adam, vakna, älskling.
-Är han full eller…? -Visst. Förintad.
Jonathan attackerade honom.
-Jonathan? Varför skulle han det? -Han är Eat the Rich-mördaren.
Roald hittade honom med Gemmas kropp eller nåt.
-Var är de nu? -I skogen.
Roald försöker döda honom med ett vapen.
Tänkte ni nånsin att ni kanske borde hjälpa till?
-Nej. -Av med hans jävla huvud.
Instämmer.
Hitta Roald innan nån blir skadad.
Vårt jobb är att skydda dig.
Ska ni gömma er här med mig medan Roald skjuter folk därute?
Jonathan!
Visste du att engelska rävhundar förlitar sig på luktsinnet under jakt?
Jag var nog en hund i ett tidigare liv, för jag känner lukten av dig nu.
Samma bondstank jag kände när vi först träffades.
Det måste ha varit frustrerande att vara i vårt sällskap.
En ständig påminnelse om vad du är.
Men att döda oss?
Det är underklass.
En stridslysten jävel.
Rhys.
Hej Joe.
Vad fan?
-Var fan…? -Du måste undra var du är.
Hampbridge Houses hemliga innanmäte.
Och det är ganska ljudisolerat.
Som mannen i järnmasken, va?
Om man läser på om Borehall-Blaxworths
hittar man familjemedlemmar som har försvunnit, barn som…
De passade inte in i inredningen, så att säga.
Det är möjligt att lady Phoebe inte ens vet att det finns.
Det är du.
-Det har varit du. -Ursäkta kedjorna.
Jag kunde inte ta några risker.
Det är svårt att förutse ditt humör ibland.
Jag missade det. En man av folket i TV.
För att vara så djärv måste man vara briljant och veta om det.
Jag uppskattar det.
-Varför? -Jag har inget emot att prata om det.
Jag hade också haft frågor. Men…
Ärligt talat…
Jag var inte beredd på det här mötet än.
Men sen hamnade du i knipa och det blev tydligt
att om jag inte ingrep skulle du bli dödad.
-Så du räddar mig? -Varsågod. Ingen orsak.
Är du klar i huvudet nu? Redo för vår plan, Joe?
Roald har så många kemikalier i kroppen. Det är ett mirakel att han inte svimmade.
Han sover.
Och han är vår plan.
Vi ska sätta dit honom för alla morden.
-Sätta dit? -Slingra dig inte.
Jag har studerat dig, Joe.
Hur du har lyckats undvika granskning.
Du har inspirerat mig så mycket i mitt lilla projekt.
Projekt?
Med tanke på att det har fungerat så bra för dig
verkar det bästa alternativet, som inte handlar om tur
vara att sätta dit en död person så att de inte kan protestera.
Så du vill…?
Du vill att jag…?
Dödar Roald, ja.
Döda honom så ser jag till att hela historien verkar trovärdig.
Jag har redan skrivit lappen.
Ingen blir förvånad över att Roald är en mördare.
En neofascist med en knivsamling.
Jag menar den där kameran… Alla bilder under kjolen på Kate.
-Jag har sett det. -Det är tvångsmässigt.
Tänk positivt.
En bortskämd, våldsam liten skit mindre på jorden.
Du är Eat the Rich-mördaren. Du hatar dem.
En person mindre som är på dig.
En romantisk rival mindre.
Du har fel om mig, men enda vägen ut ur det här
är att få dig att tro att jag är med.
Tack för att du ingrep.
Det såg läskigt ut och du har rätt.
Jag har sett fram emot att träffa dig.
Jag är glad att vi äntligen kan prata.
Hur ska vi göra det här?
Det är upp till dig.
Stryp honom, slå honom i huvudet, kväv honom.
-Hur ska det se ut som självmord? -Jag tar hand om det också.
Hallå där!
Vänta, ska du…? Förlåt. Tänker du inte släppa ut mig?
Jag är inte dum.
Var klar när jag kommer tillbaka.
Rhys Montrose.
En bra man i en grym värld.
Besviken är bara förnamnet.
För högt för ett urmodigt barn att fly
eller för en vuxen man i kedjor.
Sanningen är att han förtjänar att dö, men det är vad du vill att jag ska göra.
Du jävlades med mig om och om igen.
Jag är inte din marionett.
Jag måste fly från en fängelsehåla och rädda den här dödviktaren
innan psykopaten kommer tillbaka.
Enkelt.
Jag går ut.
Var inte löjlig.
Tänk om alla är döda?
Du går rakt in i mördarens armar.
Med all respekt, Sophie, dra åt helvete.
Den måste vara flera hundra år gammal.
Jävligt bra hantverk.
-Jag tänkte att det vore lättare om jag… -Går fri?
Att döda en man när man är fastkedjad vid en pelare är en orimlig begäran.
Jag behöver bara händerna fria.
Jag ser det på dig.
Jag borde ha förstått när du messade om att döda Vic.
Spännande.
Du gick på för hårt.
Du ljög…
-..för mig. -Vänta.
Självförnekelsen är stark.
-Roald har inte gjort nåt. -Han har gjort tillräckligt!
-Det finns ett annat sätt. -Mitt sätt är enda sättet, det vet du.
Det är synd.
Du är inte den jag hoppades.
Jag hade en plan A,
innan jag visste vem du var.
-Att sätta dit dig för mordet på Malcolm. -Rhys.
Jag antar att jag kan gå tillbaka.
Jag vill inte, men ibland funkar det inte med personen som man drömt om.
Om du är smart nog att ta dig loss så ses vi i London.
Annars, hej då, Joe.
Rhys!
Du är okej.
Vad hände?
Det kvittar.
Det viktiga är att du mår bra.
Jag älskar dig, Phoebe.
Så mycket.
Jag älskar dig.
Jag vill aldrig förlora dig.
Känner nån annan röklukt?
Helvete.
Väck Connie. Väck alla.
-Vakna! -Vi måste ut nu.
Vart ska vi?
Om jag är smart nog att komma ut.
Du lämnade mig att dö i en brand som ett Twitter-troll.
Fan.
Vad fan har du gjort med mig?
-Hur kom vi hit? -Det är inte läge för frågor, Roald!
Tack gode Gud. Min tur.
Jonathan.
Jonathan, lämna mig inte.
Dra åt helvete, Roald. För en timme sen jagade han mig.
Snälla.
Oj, Jonathan. Vänta, förlåt.
Vad ska du?
Stå still.
Jag tänker inte låta dig döda mig med den här inställsamma jäveln.
-Hjälp! Vi behöver hjälp! -Hjälp! Vi behöver hjälp!
Hjälp!
Fatta tag, era idioter.
Fan, vad jag är glad att se dig.
Du ser för jävlig ut.
Det har hänt en del sen sist.
Kom igen. Gå bort från huset.
Jag trodde att mardrömmen skulle vara över när jag återvände till London,
men jag antar att jag borde vara tacksam för att jag lever.
Nya detaljer har framkommit om den senaste veckans chockerande händelser.
Namnet på den så kallade Eat the Rich-mördarens senaste offer,
Gemma Apollonia Graham-Greene…
Jag fick knappt en halvhjärtad ursäkt från gruppen.
Det finns inte mycket att säga efter att man har dömt en oskyldig man till döden.
Nu vet de att jag är oskyldig.
Gemmas kropp brann upp, tillsammans med resten av Hampbridge House sjuka historia.
Polisen hittade tillräckligt för att identifiera henne.
Men jag har inte hört ett pip från dig sen du sa:
"Vi ses i London."
Vad gör vi nu?
Som du sa, de senaste dagarna har landet slitits sönder, och nu…
…hemska brott…
Hej.
Eftersom dina saker brann upp tänkte jag att du kunde behöva nya kläder.
Det är saker Malcolm aldrig ens tagit bort prislappen från.
Ta det som passar.
Lite kusligt, men okej.
Det var omtänksamt av dig. Tack.
Jag tänkte på en sak. Jag har…
Jag har aldrig sett nån anstränga sig så för att få tillbaka ett armband.
Jag är skyldig dig en öl eller tio.
Följ med mig till puben.
Försöker Kate Galvin bjuda ut mig?
Om du inte är upptagen. Jag…
Jag skulle inte hata sällskapet.
Men det här är mer än en öl.
Det är en dörr vi båda vill gå igenom, men jag kan inte.
Hon vet redan för mycket om mig.
Det är för farligt för henne att veta.
Jag önskar att jag kunde.
Allvarligt? Det är…
Det är en öl, Jonathan.
Vi vet båda att det inte är det.
Vore det så hemskt?
Jag vill inte skada dig.
Du vill inte lära känna mitt riktiga jag.
Ditt förflutna skrämmer mig inte.
Det kan inte vara värre än mitt.
Jonathan, jag vet hur jag är.
Jag släpper inte in folk. Det är inte värt det.
Förutom när det är det.
Det går inte.
Förlåt.
Jävla Captain America.
Jag har aldrig träffat nån som Kate Galvin.
I en annan värld, i ett annat liv
skulle jag springa efter henne, riskera allt för henne.
Men jag har redan ett förhållande med dig, Rhys.
Många av offren var mina gamla vänner, folk jag träffade i det här klassrummet.
Det är tragiskt.
Fascinationen för Eat The Rich-mördaren
är en manifestation för en större ilska
bland folk som är sjuka och trötta.
Du har en fot i båda världarna, arbetarklassen och aristokratin
och ingen av dem misstänker att du är ett monster.
Min första dag i Oxford satt jag här,
och jag tänkte att nån från ett kommunalt bostadsområde borde inte vara här.
Men jag inser nu att den erfarenheten var det som gjorde mig utrustad
att förstå vad stadens invånare behöver.
Förändring införd av någon som verkligen ser dem.
Jag tänker ta saken i egna händer.
Genom att döda de rika, en efter en?
Det är med stor stolthet och större ödmjukhet
som jag, Rhys Montrose, officiellt tillkännager min kandidatur
till Londons borgmästarskap.
-Du tänker verkligen göra det här. -Jag har stora planer för staden.
Om du ger mig din röst lovar jag att du inte ska vara sjuk och trött längre.
Vad du än har för planer måste jag stoppa dig
innan du skadar fler och drar mig med dig.
Nu vet jag vem du är.
Och jag är ute efter dig.
Undertexter: Stephanie Clarke