Раніше у серіалі:
Заміський будинок леді Фібі,
всі ми під одним дахом.
Та вони не знають, що взяли з собою вбивцю.
Ти — один з них.
Я вільний духом.
Я люблю відчувати.
Таємниці наче надають життю сенс.
Я думаю зробити пропозицію Фібі.
Якщо одружуся на ній, життя стане легше.
Угоди не окупилися.
В мене закінчуються варіанти.
Роалд не просто кохає її, він одержимий нею.
Роалд кохає Кейт. Кейт з Малколмом, Малколм помирає.
Саймон погрожує кар'єрі Кейт. Більше Саймона немає.
В Роалда є мотив та можливість.
Ця гра особлива.
Кожного року хтось та постраждає.
Кейт!
Я таке вже переживав.
Авжеж, це мало статися.
Авжеж, ця жінка, на яку я якось запав, мала бути ти.
Я не знаю, чому це схопила.
Вигляд трупу тебе засмутив?
Чи тобі весело?
Не треба, щоб увійшов ще хтось.
Мені треба подумати.
Якщо це чув лише ти, в нас є трохи часу.
Все, що ти робила до цього, і те, що я бачу зараз,
було лише звабленням, аби мною маніпулювати.
Що вона робила у моїй кімнаті?
Вона просто зайшла сюди п'яною та просто взяла…
Ти… Ти не думаєш, що я це зробила…
Боже.
Все життя тренування,
аби не розвалитися у терміновій ситуації, і тепер я виглядаю…
Я не вбивця.
Переконливо, та ти і була переконлива.
Це все була лише гра.
Чому ти хвилюєшся, що інші зайдуть? Чому не покличеш допомогу?
Я не можу. Тоді втрутиться охорона.
А вона батькова, Джонатане. Я казала, яка він людина.
За твоїми словами, він якраз той, хто може про це подбати.
Це?
Це…
Моя вбита подруга.
Ти жартуєш? Він…
Тоді я буду перед ним у боргу, а це ще гірше, ніж…
Знаєш, для тебе ситуація теж виглядає не дуже добре.
Ось і воно.
Погрози.
Ти чув, що вони казали.
Вказували на тебе.
Привід попросити мене допомогти з тілом.
Ага.
Трохи підіграю.
Гаразд. Думаю, в мене є ідея.
-Є? -Так, я добре працюю під тиском.
Єдина умова.
Якщо робитимемо це…
Щойно ми почнемо, ми маємо довести все до кінця.
Разом.
Тобто, я не вішатиму це на тебе
за першої ж нагоди.
А я не кину тебе з цим саму.
Гаразд.
Щойно переконаюся, що це справді ти,
я зроблю те, що потрібно.
ТИ
Сер, бажаєте чогось?
Не бачив Джонатана після вечері?
Він піднімався до своєї кімнати. Та був трохи…
хиткий.
Мабуть, перебрав.
Повідом, якщо та коли він з'явиться.
Хочу поговорити з ним, перш ніж він приєднається до решти.
Авжеж, сер.
Ах ти ж курва матір.
Грубо!
Все гаразд, друже?
Ідеально.
Я ідеальний!
Все ідеально, еге ж?
Я розпочну новий бізнес.
-Закладу «Сандрі Хаус». -Адаме.
Знаєш, в чому твоя проблема?
Ти, здається, хочеш працювати.
Наші предки не прикидалися працюючими, вони брали те, що їхнє за правом.
Вони були на іншому рівні. Над роботою, над законом.
Трясця, у гарні старі дні аристократи і були законом.
Саме так. В дупу демократію.
-В дупу демократію! -В дупу!
Без образ, Адаме.
Я знаю, ви, американці, любите її.
Ні. Ми любимо гроші.
Якби ми не були скуті волею народу,
ми бігали б Лондоном, хапали б кожного десятого
та витягали відповіді, доки хтось не здав би Винищувача багатіїв.
-Ми б спіймали гівнюка за кілька днів. -І не довелося б ховатися...
у передмісті.
Ні, я люблю передмістя.
Ми тут усе контролюємо.
Вип'ємо за це.
Боже. Це…
Метальний кинджал теж.
Так, гарна думка.
Що тепер?
Наче цим керую лише я. Тобі можна вручити «БАФТУ» за гру.
Сховаємо її десь, доки щось не вигадаємо.
Там, де ніхто не ходить.
Її знайдуть не відразу.
У коморі.
Там прислуга патрає впольованих тварин.
-Ти вивчила питання. -Гаразд.
Отже, віднесемо тіло до комори,
візьмемо чистильні засоби та приберемося, перш ніж її такою побачать.
Ох, Джеммо, ти була тварюкою, але такого не заслужила.
Мені шкода.
Кейт?
Я відкриваю двері, люба.
Прикрий цицюні.
Пробач.
Пробач, ти мені потрібна, але в мене немає часу на межі,
за які, авжеж, ти мене любиш, тому…
Джонатан.
Добре.
Я застукала Адама з працівником.
Вони розмовляли, та між ними було сексуальне напруження.
-Може, обговоримо це… -Мені наплювати, якщо вони трахалися.
Серйозно.
Злягання з прислугою — традиція серед людей нашого статусу.
І мова навіть не про стать коханця.
Пансексуальність — його чарівна риса.
Те, як він дивиться на нього… Чому в мене відчуття,
що Адам приховує від мене частину свого серця?
Бо так і є.
Пробач, Адаме, її треба спровадити.
Думаю, в нього є те, про що він соромиться тобі розповісти.
Нічого такого, чого варто було б соромитися. Просто…
Збочення?
Саме так. Дякую. Тепер іди.
Розкажи ще. Що це?
Фібі, я тебе обожнюю,
але ти маєш піти, щоб ми з Джонатаном могли потрахатися.
Яка я дурненька.
Так, авжеж.
Точно.
Піду знайду мою іншу половинку та відшльопаю його задок.
Удачі мені.
Гаразд, один, два, три.
Античний шмат лайна.
Трясця!
Є інші ідеї?
Дякую, Роалде.
Спочатку, я збирався зробити це на Рив'єрі.
Але, думаю, зараз найзручніший час.
Втеча.
Зробити це, як відчуваю, романтично.
Розповімо родині потім, так? Живи миттю.
Її тіло не настільки важке, як я думала.
Вдвох легше, мабуть.
Чому в мене завжди такий цикл?
Закохуюся у жінку, тягаю трупи.
Думаю, треба повернутися до терапії.
Чому ти такий вправний у приховуванні тіл?
Хто ти насправді?
Спокійно. Поклади…
-Ти вбив Джемму? -Що?
Плануєш вбити і мене,
коли ми сховаємо її тіло?
Ти справді думаєш, я хочу тебе вбити, після того, що для тебе зробив?
Те, що ти зробив, зробив би вбивця.
Коли я знайшов тебе з Джеммою, я знав,
що або ти її вбила,
або хтось хоче тебе підставити.
-Підставити мене? -Так.
-Нащо… -Бо це ж сталося зі мною.
З Малколмом.
Пішов ти.
Вранці після гулянки у «Сандрі Хаус»
я прокинувся та знайшов Малколма…
на моєму столі з ножем у грудях.
-Припини! -Мені дуже прикро, та я злякався.
Я знав, що ніхто не повірить, що я цього не робив.
Тому я про все подбав.
Подбав?
Не змушуй розповідати деталі.
Я відтоді намагаюся їх забути.
Чому ти нічого не розповів?
Бо той, хто це зробив, надсилає мені повідомлення.
Погрози, аби я мовчав.
Ця людина дізналася про моє минуле.
Я був одружений.
На багатій та розбещеній жінці.
Вона чинила багато жахливих речей, а я був з нею занадто довго.
Через, не знаю…
родину…
вірність.
Але згодом…
мені довелося втекти.
І це коштувало мені…
сина.
Мені шкода.
Як звати твого сина?
Я не хочу казати.
Я лише хочу почати нове життя.
Але цей вбивця мені не дає.
Тому я подумав, якщо триматимуся ближче до тебе та твоїх друзів, може…
не дам йому нікого скривдити.
Вийшло краще нікуди.
То ти…
намагався мене захистити?
Я тобі вірю.
Віриш мені?
Думаю, так.
Якщо ти не вона,
Роалд — дуже хитрозадий вилупок.
Що таке, люба?
Я бачила тебе з працівником.
Дозволь зупинити тебе.
-Це була єдина… -Я знаю, що в тебе є збочення.
Джонатан розповів.
-Джонатан? Звідки він… -Не злися.
Він бажає нам щастя, любий.
Адаме, партнери по життю мають всім ділитися.
Так, бути на одній хвилі.
То що це?
Трахнути тебе дилдо?
Гаразд.
Це не воно, так?
-Ступні? -Ні.
Сидіння на торті?
Це ж не той дивний фетиш з падінням зі сходин?
-Ні. -Пробач. Він не дивний.
Золотий дощ?
Можу спитати, чим це тобі подобається?
Я не знаю.
Гаразд, тоді на підлогу.
Знаєш, що? Сьогодні я багато пила.
Може, просто трахнеш мене дилдо?
-Може, так навіть буде краще. -Не соромся.
У будуарі немає місця сорому.
-Мені бути в одязі чи без? -Тобі вирішувати, люба.
Гаразд.
Обережно.
Чекай, чекай, чекай.
Можеш звати мене «сер»?
Можна на вас помочитися, сер?
Так!
А можеш ще бути, ну…
наполегливішою щодо цього?
Так, так.
Тобто, пробач.
Все чудово.
Мені все подобається.
Починай.
Гаразд.
-Чекай, що таке? -Нічого.
Розплющ очі та дивися на мене.
Я не хочу, щоб пекли очі.
Давай.
Обісци мене.
Фібі. Що таке?
Ти цього не хочеш.
Що? Хочу.
Я була готова обісцяти тебе, аби довести, що мене
тобі вистачить, а ти не хочеш і відмовляєшся казати чому.
Справа в тому, що з тобою це не працює.
Я знала.
Справа не в тобі.
Людина має бути нижчою за мене статусом.
Але в цю саму мить…
-вони… -Вищі за тебе.
Але це дрібниці.
Може, пограємо з дилдо? Давай.
Це не дрібниці, Адаме.
Думаєш, ти нижче мене?
Ні, Фібі, ти перегинаєш.
Я знаю, ми рівня. Нам добре разом.
Знаєш, звідки беруться збочення? З найглибших частин розуму.
І ця частина розуму каже нам все, що ми маємо знати.
Ми не рівня у відносинах.
-Ми не справжні партнери по життю. -Ні. Пригальмуй.
Ми лише скривдимо одне одного.
Ми б побралися та шукали поза шлюбом те, чого не могли б дати одне одному.
Ні-ні, припини.
Я…
Я тебе кохаю.
Люба, я тебе кохаю.
Я кохаю тебе.
І заради тебе…
і мене теж…
Ні.
…все скінчено.
Що?
Трясця.
Розслабся.
В тебе тече кров.
Просто з цікавості…
як трахання мене вписується у твій план таємного захисника?
Це не було частиною плану.
І все ж…
Треба повертатися нагору.
-О ні, ні. -Що?
Трясця. Мій браслет.
Він, мабуть, зісковзнув.
Що, як він у коморі? На ньому вигравіруване моє ім'я.
-Це погано. -Думаєш?
Гаразд, бери все для чистки і іди до кімнати.
Я піду до комори.
Гаразд, поквапся, щоб тебе не спіймали.
Ось і юний американець.
Мені потрібне те, що тут є найміцніше.
А потім
я маю вбити цього стукача на ім'я Джонатан Мур.
Вчасно ти.
В курсі, що він трахає Кейт?
А де інші дегенерати?
У гральній кімнаті цьомкаються.
Я бачив м-ра Мура, сер.
Він був внизу та пішов надвір.
Отже, Кейт сама нагорі.
Час взяти своє, чоловіче.
Нахрін Джонатана.
Це пояснює кривавий килим.
Отже…
Джемма у коморі?
Тимчасово.
У цьому є щось кармічне.
В курсі, вона раніше наказувала водієві задля забави переїжджати фазанів?
Тепер вона лежить серед них.
Боже, я така рада, що це не ти!
Я б померла без тебе.
Джемма була скоріш другого сорту. Тобто…
Я в шоці.
Справді. Я не хотіла знущатися.
І я прийняла трохи атівану після Адама…
Пізніше. Зараз не до цього.
Треба попередити інших.
Фібі, слухай.
Ми впораємося з усім, бо ми правильно реагуємо,
а про інших такого не скажеш.
Ти згодна?
Так.
Ти маєш відпустити прислугу.
Не треба, щоб хтось ще постраждав, і нам потрібно
більше приватності, щоб подбати про тіло.
Я не розумію, чому ми не задіємо охорону твого батька.
Жартуєш?
Мені довелося їх уникати, аби потрапити до комори.
Але лише так нам буде безпечніше, Кейт.
Твоєму батьку не треба знати про Джемму у твоїй кімнаті.
Вона просто зникла,
і ми всі просто занепокоєні.
Так вони будуть пильніше нас охороняти,
і ми втримаємо їх подалі від комори,
доки не знатимемо, що Джонатан вже не там.
Ти маєш рацію.
-Піду тоді. -Ні, ми підемо.
Разом.
Я вб'ю вбивцю голими зубами, якщо він на тебе нападе.
Знаєш, я…
На мить я справді подумала, що це Джонатан.
Вбивця.
-Іронічно. -Ага.
Я така рада, що ми помилялися.
І я така рада, що я на бензо.
Так, я теж.
Ким би ти не був, зараз ти, мабуть, регочеш.
Трясця!
Піднімайся, Джонатане.
Попався.
Знайомтеся. Винищувач багатіїв.
Вони всі зараз під зав'язку повні наркоти.
Це може скінчитися дуже погано для мене.
Припини, Роалде.
-Нащо ти прийшов зі зброєю? -Я серйозно.
Цей вилупок вбив Джемму.
Я знайшов його у коморі з її тілом.
Де Фібі?
З нею все гаразд.
Вона зараз з Кейт.
Відправляють прислугу додому та відволікають охорону.
Чого ти не хочеш. Ти береш справу у свої руки,
бо ти увесь цей час був Роалдом.
Чудово. Хай прийдуть сюди.
-Вони за мене поручаться. -Подумайте.
З'являється він, і наші друзі починають мерти.
І ось як це було.
Джонатан рятує Кейт від грабіжників.
Він знайомиться з Малколмом, який вводить його до нашого кола,
напивається,
Малколм везе його додому,
і щойно Джонатан лишається з ним наодинці…
він холоднокровно вбиває нашого друга.
Я знав.
-Я так і знав. -Я був у відключці!
Я не міг.
Як щодо тебе, Роалде?
Ти ненавидів Малколма.
Джонатане, коли ти штрикнув Малколма,
він здувся, як повітряна кулька?
Знаю, в тебе патологічний талант нічого не сприймати серйозно,
але я не закінчив.
Тобі буде цікаво, Софі.
Після шоу Саймона ми всі були на вечірці.
Окрім кого?
Припини, Роалде.
Я достатньо почула.
Ти один з них, авжеж, вони повірять тобі, а не мені.
Софі, я пішов з Кейт з галереї набагато раніше.
Роалд був там.
А Джемма?
Згадайте, що вона сказала раніше?
Вона все зрозуміла. Вбивства почалися, коли з'явився він.
Кейт? Пробач, що вриваюся.
Я просто тут сховаюся.
Джонатане, збоченцю, що ти тут робиш?
Це божевілля. Нащо мені їх вбивати?
Бо ти одержимий Кейт.
Неймовірно, чорт. Підставляти мене через свій же мотив.
Роалде, а не покажеш нам фото з камери у твоїй кімнаті?
Всі твої збочені фото Кейт?
Я художник.
А не брудний переслідувач у відчаї, як ти.
Показати, що я знайшов в його кишені?
-Це браслет Кейт? -Друже…
Ніяких «друже».
Ти вилупок. І ти брехло.
Так, ти брехло, ти хитрий та пхаєш носа куди не треба.
Ти зруйнував мої відносини з Фібі.
Пам'ятаєте, що Конні казав про старі добрі часи? Конні?
Боже. Наплювати.
Ми, може, більше не судді, не присяжні та не кати,
та мій дядько — суддя.
У Верховному Суді, до речі,
і він дуже мене любить.
Якщо я вб'ю людину, яка повбивала всіх моїх друзів,
-він мене відмаже. -Послухайте. Це правда.
Кейт може підтвердити.
Вона знайшла тіло Джемми
у своїй кімнаті та боялася, що ви подумаєте на неї.
Вона попросила мене
допомогти з тілом.
Це божевілля.
-Божевілля. -Клянуся!
-Роалд невірно зрозумів. Все… -Досить!
Силою, наданою мені Богом та Імперією,
я засуджую тебе, Джонатане Мур,
до смерті.
Ти це не серйозно.
Не стріляй його у арт-кімнаті, Роалде.
Ні.
Авжеж, ні.
Ми завжди на полюванні даємо лисам шанс.
Хіба ні?
Дати тобі фору?
Будь ласка, обміркуй все це
як слід, Адаме.
-Дай хоча б Фібі… -На смій промовляти її ім'я.
Ти, вбивце!
О ні.
Розслабтеся.
Я вполюю челядь.
Як я опинився тут? Жертва, на яку полює аристократ під коксом.
Це «Корона» за Гаєм Річі? Хтось, розбудіть мене.
Я іду, Джонатане!
Як я й казала, в нас була довга безсонна ніч,
і ми трохи на взводі. Адаме?
Ви не бачили, що він на підлозі?
Він твій хлопець, а не наша відповідальність.
Адаме? Адаме, отямся, любий.
-Він п'яний чи… -Так. Обдовбаний.
Але ще Джонатан на нього напав.
-Джонатан? Нащо йому це? -Бо він — Винищувач багатіїв.
Роалд знайшов його біля тіла Джемми чи якось так.
-Де вони зараз? -У лісі.
Роалд взяв рушницю його вбити.
І вам не спало на думку, що треба втрутитися?
Ні.
Хай відірве йому голову.
Точно.
Ідіть та знайдіть Роалда, доки ніхто більше не постраждав.
Наша робота — захищати вас.
То ви ховатиметеся тут зі мною, доки Роалд вбиває людей?
Джонатане!
Ти в курсі, що англійські гончі на лисиць розраховують лише на свій нюх?
Думаю, у минулому житті я був мисливцем,
бо я відчуваю твій запах.
Той самий сморід челяді, який я відчув за нашого знайомства.
Авжеж, тобі було важко у нашій компанії.
Це постійне нагадування, хто ти.
Але вбивати нас?
Це вже низько.
Недоладний сучий сину.
Ріс.
Привіт, Джо.
Якого біса?
-Де я… -Мабуть, думаєш, де ти.
У таємному закутку будинку Гемпcбріджів.
Немає сенсу кричати, вони не пропускають звук.
Схоже на «Людину у залізній масці»?
Бач,
якщо почитаєш про Борхолл-Блеквортів,
ти дізнаєшся про членів родини, які зникали, про дітей, які…
Ну, так би мовити, вони не вписувалися у декор.
Є велика можливість, що леді Фібі не знає про це місце.
Це ти.
-Це завжди був ти. -Вибачаюся за ланцюги.
Я не хочу ризикувати.
Твій настрій іноді дуже важко передбачити.
Я прогавив.
Людина народу на ТБ.
Щоб бути таким зухвалим, треба бути генієм і знати це.
Я це ціную.
-Чому? -Я не проти про це поговорити.
В мене теж є питання. Просто…
Я ще не був готовий до спілкування тет-а-тет.
Та коли ти вплутався у зграю, мені стало очевидно,
якщо я не втручуся, тебе просто вб'ють.
-Ти мене рятував? -Будь ласка. Завжди радий.
Ти повністю оклигав?
Готовий до нашого плану, Джо?
В Роалді стільки хімікатів, це диво, що він не відключився.
Він спить.
І він — наш план, друже.
Ми повісимо всі вбивства на нього.
-Повісимо? -Не хитруй.
Я вивчав тебе, Джо.
Те, як ти вмієш виплутуватися, це…
Серйозно, ти так мене надихав під час мого маленького проекту.
Проекту?
Та у світлі того, що добре спрацювало для тебе,
кращий вихід, який не залежить від удачі…
це підставити мертвого, аби захистити невинних.
Ти хочеш…
Хочеш, щоб я…
Вбив Роалда, так.
А я подбаю про інші деталі, щоб історія стала ідеальною.
Є навіть його записка.
Ніхто не здивується, що Роалд — вбивця.
Він — неофашист з колекцією ножів.
А камера, повна фото білизни Кейт під спідницею?
-Я бачив. -Це ж одержимість, ні?
Думай про плюси.
Одним розбещеним вилупком стане менше на Землі.
Ти справжній Винищувач багатіїв. Ти їх ненавидиш.
Одним менше на твоєму хвості.
Одним конкурентом менше.
Ти взагалі мене не розумієш, але я бачу єдиний вихід —
змусити тебе повірити, що я з тобою.
Дякую.
За допомогу.
Все справді складалося недобре.
Я так хотів з тобою зустрітися.
Радий, що ми нарешті спілкуємося.
То як ми це зробимо?
Обирай сам.
Задуши, розчави череп, як хочеш.
-А як це виглядатиме як самогубство? -Я подбаю і про це теж.
Агов-агов!
Чекай… Пробач. Ти мене не відпустиш?
Я не дурний.
Закінчи до мого повернення.
Ріс Монтроc.
Гарна людина у жорстокому світі.
Сказати, що я розчарований, це нічого не сказати.
Занадто високо, щоб втекти маленькій дитині
чи чоловіку у кайданах.
Правда в тому, що він заслуговує смерті, але ти хочеш, щоб я це зробив.
Ти дуриш мене знову і знову.
Я не твоя лялька.
Я маю втекти з підземелля, аби врятувати цього вилупка,
перш ніж повернувся псих.
Легко.
Я піду туди.
Не верзи дурню.
Що, як вони всі померли.
Ти просто підеш у руки вбивці.
При всій повазі, Софі, пішла ти козі у тріщину.
Ланцюгу має бути кілька сторіч, так?
Клята ідеальна майстерність.
-Я подумав буде легше, якщо я… -Звільнишся?
Вбивати, прикутим до стовпа —
це нереальне завдання, Рісе.
Мені потрібні вільні руки.
Я бачу це на твоєму обличчі.
Я мав здогадатися, коли ти написав про вбивство Віка.
Ти перебільшував.
І ти занадто тиснув.
Ти мені…
-брехав. -Стривай.
Ти досі собі брешеш.
-Роалд нічого не робив. -Він достатньо зробив! Всі вони!
-Є інший шлях. -В мене єдиний шлях, і ти це знаєш.
Шкода.
Ти не той, яким я тебе вважав.
В мене був план «А»…
перш ніж я дізнався, хто ти.
-Повісити Малколма на тебе. -Рісе.
Думаю, повернуся до нього.
Я не хочу, але іноді речі не складаються так,
як ти очікуєш від інших.
Якщо ти достатньо розумний, щоб звільнитися,
побачимося у Лондоні і обговоримо це ще раз.
Якщо ні, прощавай, Джо.
Ріс! Ріс!
Все гаразд. Все добре.
Що сталося?
Це неважливо.
Важливо, що ти в порядку.
Я кохаю тебе, Фібі.
Так сильно.
Я теж тебе кохаю.
Я не хочу тебе втрачати. Ніколи.
Хтось ще відчуває дим?
Трясця.
Прокинься, Конні. Прокиньтеся.
-Прокинься! -Треба забиратися.
Куди ми ідемо?
Це якщо я достатньо розумний.
Ти кинув мене помирати у вогні, як бісів троль з Твіттера.
Що ти зі мною зробив?
-Як ми тут опинилися? -Зараз не час для питань, Роалде!
Дякувати Богу. Тепер мене.
Джонатане!
Джонатане, не кидай мене.
Пішов ти, Роалде. Ти полював на мене годину тому.
Будь ласка.
Джонатане. Чекай, пробач мені, я не збирався…
Не сіпайся.
Я не дозволю тобі вбити мене разом з цим тюхтієм.
-Допоможіть! -Допоможіть!
Допоможіть!
Хапайтеся, ідіоти.
Трясця, який я радий тебе бачити.
Жахливо виглядаєш.
Все змінилося з нашої останньої зустрічі.
Ну ж бо. Забираймося звідси.
Я думав, цей кошмар закінчиться до мого повернення у Лондон,
та, думаю, я маю бути вдячний, що лишився живий.
Виплили нові деталі щодо шокуючих подій минулого тижня.
Ім'я жертви так званого Винищувача багатіїв,
Джемма Аполлонія Грем-Грін…
Навіть не отримав нормального вибачення від групи.
Мало що можна сказати, коли ти засудив на смерть
невинну людину.
Вони тепер знають, що я невинний.
Тіло Джемми згоріло разом з залишком довбанутої історії будинку Гемпсбріджів.
Поліція знайшла достатньо, аби її ідентифікувати.
Але від тебе не чутно і писку після твоїх слів:
«Побачимося у Лондоні».
Що буде далі?
Як ви і сказали, останні дні дуже шокували націю,
а тепер ми ще й дізналися
ім'я жертви…
Привіт.
Відколи твій одяг згорів, я подумала, тобі знадобиться новий.
Малколм з них навіть ярлички не зрізав.
Може, щось підійде.
Трохи моторошно, але гей…
Це дуже чуйно з твого боку. Дякую.
Слухай, я тут подумала. Я…
В мене ще не було нікого, хто пішов би на все це через мій браслет.
З мене пінта чи десять.
Сходимо у паб?
Кевін Гелвін запрошує мене на побачення?
Якщо ти не зайнятий, я…
Я б не відмовилася від компанії.
Та це не просто пиво.
Це двері, крізь які ми хочемо пройти, але я не можу.
Вона забагато про мене знає.
Їй небезпечно дізнатися про мене більше.
Я б дуже хотів.
Серйозно? Це…
Це лише пиво, Джонатане.
Ми обидва знаємо, що ні.
І це було б так жахливо?
Я не хочу тебе скривдити.
Тобі краще не знати, який я насправді.
Твоє минуле мене не лякає.
Воно не може бути гірше мого.
Джонатане, я знаю, яка я.
Я не підпускаю людей. Бо воно просто того не варте.
Окрім часів, коли варте.
Я не можу.
Мені шкода.
Клятий Капітан Америка.
Я ніколи не зустрічав таку, як Кейт Гелвін.
В іншому світі, в іншому житті
я побіг би за нею, ризикнув би всім заради неї.
Але я не можу, бо я вже у відносинах з тобою, Рісе.
Більшість жертв були моїми старими друзями,
людьми, з якими я познайомився в цьому класі.
Це трагедія.
Це захоплення людей Винищувачем багатіїв —
маніфестація люті людей,
які просто у розпачі.
Ти стоїш однією ногою в обох світах, у робочому класі та аристократії,
і ніхто з них не запідозрить, що ти — монстр, який ховається під носом.
У мій перший день в Оксфорді я сидів на цьому місці
та думав, що хлопчині з мікрорайону тут не місце.
Та зараз я зрозумів, що цей унікальний досвід допоміг мені
зрозуміти, що потрібно чудовому народу цього міста.
Зміни, які принесе той, хто розуміє майбутнє двох світів.
Я візьму речі у свої руки.
Вбиваючи багатіїв одного за іншим?
ІНТЕРВ'Ю: РІС МОНТРОС
Тому з великою гордістю та великою скромністю
я, Ріс Монтрос, офіціально подаю свою кандидатуру
на пост мера Лондона.
-Ти справді це робиш. -В мене великі плани на це місто.
І якщо ви проголосуєте за мене,
обіцяю, ви більше не будете відчувати цей розпач.
Які б великі плани в тебе не були, я маю тебе зупинити,
перш ніж ти скривдиш ще когось та потягнеш мене за собою.
Тепер я знаю, хто ти, Рісе.
І я йду за тобою.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr