‫‫צ'רלס בוקובסקי כתב פעם:‬
‫‫"תמצא את מה שאתה אוהב, ‬
‫‫"ותן לו להרוג אותך. "‬
‫‫מצאתי את מריאן בלונדון, ‬
‫‫וזה כמעט הרג אותי. ‬
‫‫אתה רוצח, ג'ו. ‬
‫‫בכל אופן, זה הרג את ג'ו גולדברג. ‬
‫‫פרופסור ג'ונתן מור נשאר בעיר‬ ‫‫כדי לרפא את לבו השבור, ‬
‫‫וליהנות מחופשה שקטה. ‬
‫‫זה היה יכול להיות נחמד, אם השקט היה נשמר. ‬
‫‫אתה הצלת את קייט. אתה בא איתנו הלילה. ‬
‫‫למרבה הצער, חלאות עשירות‬ ‫‫קיימות בכל עיר בעולם, ‬
‫‫וחיות את חייהן בלי השלכות. ‬
‫‫תן לי את זה. ‬
‫‫איכשהו, כל ההשלכות‬ ‫‫נופלות על האנשים הקטנים. ‬
‫‫תתכופף קצת. ‬
‫‫מפתיע עד כמה קשה לשמור מהם מרחק. ‬
‫‫הם רוקדים בזמן שהעולם בוער. ‬
‫‫חבל שלא ניסיתי יותר, כנראה. ‬ ‫‫-שתה!‬
‫‫מלקולם? רגע, אני... ?‬
‫‫התברר שאני במדור גיהינום‬ ‫‫עוד יותר גרוע משחשבתי. ‬
‫‫"כשהשארתי את מלקולם על השולחן שלך, ‬
‫‫"חשבתי שתכפר על חטאיי. "‬
‫‫אני לא עשיתי את זה. ‬
‫‫קוראים לו "הרוצח אוכל העשירים". ‬
‫‫... ושאין לי פתרון מהיר מספיק. ‬
‫‫ובאמצע של כל זה, אישה אחת שכדאי להציל. ‬
‫‫עשיתי כמיטב יכולתי למצוא את הרוצח. ‬ ‫‫-רצחת את מלקולם‬
‫‫כי אתה מאוהב בקייט?‬ ‫‫-לא. ואתה?‬
‫‫חשבתי שהצלחתי. ‬
‫‫אתה בטח שואל את עצמך איפה אתה. ‬
‫‫אני יודע, לא לעזוב את העבודה הרגילה שלי. ‬
‫‫נפיל עליו את כל הרציחות. ‬
‫‫תתפסו!‬
‫‫עכשיו אני יודע מי אתה, ריס. ‬
‫‫לקחת ממני המון. ‬
‫‫העבר שלך לא מפחיד איתי. ‬
‫‫אני לא יכול. ‬ ‫‫-קפטן פאקינג אמריקה. ‬
‫‫נדמה לך שאתה רק מתחיל, אבל אתה טועה. ‬
‫‫אני, ריס מונטרוס, ‬
‫‫מודיע רשמית על מועמדותי‬ ‫‫לראשות עיריית לונדון. ‬
‫‫כי אני הולך לעצור אותך. ‬
‫‫גדלתי בשיכון בלואישם. ‬
‫‫- ריס מונטרוס, מועמד -‬
‫‫ראיתי שוב ושוב‬
‫‫שלא כולם מקבלים את אותן הזדמנויות. ‬
‫‫אם אהיה ראש העירייה, ‬
‫‫אני רוצה לעשות יותר‬ ‫‫עבור מעמד העובדים בלונדון. ‬
‫‫אתה חתיכת פסיכופת מתוחכם, אני מודה. ‬
‫‫מי יאמין שמועמד‬ ‫‫לראשות העירייה הוא רוצח סדרתי?‬
‫‫מסווה מושלם. ‬
‫‫מה אם הצעירים לא מתעניינים כל כך בעבודה?‬
‫‫אבל אני יודע מי אתה באמת, ‬ ‫‫איש אכזר ביקום חסר מוסר משלו. ‬
‫‫אבל אני לא יודע למה. ‬
‫‫מה עם החברים העשירים שלך שנרצחו?‬
‫‫למה הרגת אותם?‬ ‫‫-אני מבין שאנשים מסתקרנים. ‬
‫‫המשטרה תמצא את הרוצח ותתפוס אותו, ‬ ‫‫אני מאמין בכך בכל לבי. ‬
‫‫אבל את מי המשטרה תתפוס?‬
‫‫הם חושבים שאני גיבור כי הצלתי את רואלד. ‬
‫‫מתי תהפוך את השולחן ותנסה להפיל הכול עליי?‬
‫‫תודה שבאת שוב. נחמד לראות אותך. ‬ ‫‫-טוב לראות אותך. ‬
‫‫אני לא יכול להלשין עליך. ‬ ‫‫אף אחד לא יאמין לי. ‬
‫‫אבל אני יכול לתפוס אותך ולהשיג ראיה ניצחת‬
‫‫שתעצור אותך לנצח. ‬
‫‫- את -‬
‫‫קודם כול, לגלות איפה אתה גר. ‬
‫‫אחרי הגירושים הידידותיים, ‬
‫‫קנית דירת ארבעה חדרים בהירה ומאווררת. ‬
‫‫נחמדה, אבל לא יומרנית. ‬
‫‫הפריצה הקודמת הייתה קשה. ‬ ‫‫זאת תהיה עוד יותר גרועה. ‬
‫‫אני צריך דרך אחרת להגיע אליך. ‬
‫‫בוא נגמור עם זה וזהו. תודה על העזרה. ‬
‫‫אם האפסים מהמשרד רוצים‬ ‫‫שאפנה את המשרד של מלקולם, ‬
‫‫הם יכולים לפחות לפתוח את הדלת. ‬
‫‫נאלצתי לדחות אותה, בגללך. ‬
‫‫אין פלא שהתולעת‬ ‫‫בבגדי המעצבים נדבקה אליה שוב. ‬
‫‫אני עסוקה מדי היום בגלל אירוע ההתרמה. ‬
‫‫קיבלתי את הזמנתך האדיבה, ‬ ‫‫אבל אני חושש שלא אוכל להגיע לאירוע. ‬
‫‫אני בורח לכמה חודשים. ‬
‫‫אני אקח את המשפחה לסנט בארט'ס‬ ‫‫וארגיע את העצבים. ‬
‫‫אתן לכל מה שקורה פה להירגע. ‬
‫‫בואי איתי. ‬
‫‫נוכל לנשום קצת בזמן‬ ‫‫שהם תופסים את הפסיכי הזה, ‬
‫‫ואז תערכי כמה אירועים שתרצי. ‬
‫‫תודה, באמת, אבל הדפקט הזה לא מפחיד אותי. ‬
‫‫יהיו די והותר מאבטחים, ו... ‬
‫‫אף אחד לא יעצור אותך מלעשות מה שאת רוצה. ‬
‫‫תביא לי מזכרת. או בקבוק רום. ‬
‫‫ברוך שפטרנו. לא מגיע לו‬ ‫‫לקבל אותה או את הזמנתה האדיבה. ‬
‫‫- לבלוב, אמנות נולדת מחדש‬ ‫‫לזכר סיימון סו -‬
‫‫אלמלא אתה, ‬
‫‫היא הייתה מזמינה גם אותי. ‬
‫‫סטיב, אני לא אמכור לך‬ ‫‫את המייבאך, את הרולס רויס‬
‫‫ואת האסטון בפחות מהשווי שלהן. ‬
‫‫לפי מה ששמעתי, ‬ ‫‫אתה לא בעמדת מיקוח חזקה במיוחד. ‬
‫‫מה?‬ ‫‫-אתה על סף פשיטת רגל. ‬
‫‫העובדים עוזבים. ‬
‫‫אני מניח שפיבי לא יודעת. ‬
‫‫היי, למה שלא תשים עליה טבעת?‬ ‫‫זה יציל את המועדון שלך. ‬
‫‫בגלל זה אתה עדיין רווק. ‬
‫‫אתה מדבר על הצעת נישואים‬ ‫‫כאילו שזאת ארוחת צהריים. ‬
‫‫החרא הזה חייב להיות מושלם. ‬
‫‫אתה איש היהלומים, אתה יודע. ‬ ‫‫-אני יודע. הם עולים הון. ‬
‫‫תקשיב, ‬
‫‫אני אשיג לך יהלום ששווה‬ ‫‫הרבה יותר מאוסף המכוניות שלך. ‬
‫‫אם פיבי תסכים, תקבל אישה וכסף בלי סוף. ‬
‫‫אתה תרוויח. ‬ ‫‫-ואם היא תסרב?‬
‫‫תחזיר לי את היהלום, ‬ ‫‫ואוסף המכוניות יישאר אצלי. ‬
‫‫סטיב, למה שאקח כזה סיכון?‬ ‫‫-כי אתה נואש. ‬
‫‫או שאתה גוש חרא חסר נשמה‬ ‫‫שמנסה לזיין אותי עם הזין הזעיר שלו. ‬
‫‫בסדר. אל תסכים להתערבות. ‬
‫‫אני בטוח שפיבי תשמח‬ ‫‫להתחתן עם חור שחור כלכלי ורגשי. ‬
‫‫זין. ‬
‫‫קבענו. ‬
‫‫אתה ממש חור תחת. ‬
‫‫תתכונן לאכול חרא. ‬ ‫‫-בסדר. ‬
‫‫פיבי. ‬ ‫‫-היי, סטיבי, מותק. ‬
‫‫כיף לראות אותך. ‬
‫‫גם אותך. יום טוב לך. ‬ ‫‫-גם לך. ‬
‫‫מה קרה, בוטן יפהפה שלי?‬
‫‫כשהבטחת שנעבוד על הבעיות שלנו, ‬
‫‫הנחתי שתרצה שנעשה את זה ביחד. ‬
‫‫בוודאי, אבל אמרתי לך שיש לי‬ ‫‫פגישה חשובה היום. זוכרת?‬
‫‫גם הלילה לא ישנתי. ‬
‫‫בכל פעם שאני עוצמת עיניים, ‬ ‫‫אני רואה את האש שורפת את המפסי. ‬
‫‫הבוקר הלכתי לטייל, כדי לשמוע את הציפורים. ‬
‫‫נפלא. ‬ ‫‫-לא. ‬
‫‫אני מרגישה שעוקבים אחריי. ‬
‫‫את מפורסמת. מתי לא עוקבים אחרייך?‬
‫‫יש לך מאבטח. זה לא היה זארק? היי, זארק. ‬
‫‫אני מתגעגעת לוויק. ‬ ‫‫-אני יודע. ‬
‫‫די, תנשמי. בואי הנה. ‬
‫‫הכול בסדר. ‬
‫‫לא ישנת כבר ימים, ואין פלא‬
‫‫שאת כל כך פרנואידית. ‬
‫‫לא, אדם, אתה לא מבין. ‬
‫‫אני מרגישה שמישהו צופה בי. ‬
‫‫אתה לא מאמין לי?‬
‫‫אני מאמין שמה שאת צריכה זה אותי. ‬
‫‫את תגורי פה עד שתחזרי להרגיש כרגיל. ‬
‫‫זה יכול לעזור. ‬
‫‫אני רוצה את הפנטהאוז. ‬
‫‫ודאי. ‬
‫‫אי אפשר להגיע לבית שלך, ‬
‫‫אז אני צריך שתצא החוצה לבד, בלי הגנה. ‬
‫‫למרבה המזל, אתה נרקיסיסט. ‬ ‫‫התראיינת מיליון פעמים. ‬
‫‫זאת אומרת, איך נראה יום טיפוסי‬ ‫‫בחייו של ריס מונטרוס?‬
‫‫איזה שעמום, אלוהים. ‬
‫‫רק אם משמיטים את הרציחות. ‬
‫‫אתה כותב בבית, ‬
‫‫אתה מעדיף לאכול בבית מאשר בחוץ, ‬ ‫‫והחטא שלך הוא משחקי פוקר ברשת, מהבית. ‬
‫‫אתה יוצא רק כדי להתנדב בבית חולים לילדים. ‬
‫‫אתה מוגן בבית, או שאתה מוקף בציבור. ‬
‫‫איך אוכל לתפוס אותך‬ ‫‫אם איני יכול להתקרב אליך?‬
‫‫שלום, פרופסור. ‬
‫‫שעת קבלה. שכחת?‬
‫‫שיט. ‬
‫‫אתה בסדר? אתה נראה גמור. ‬ ‫‫-סליחה, אני עמוס. מחקר. ‬
‫‫זה קשור לריס מונטרוס?‬
‫‫אוי, שיט. ‬
‫‫חשבתי להשתמש בעבר שלו‬ ‫‫כסיפור דיקנסיאני מודרני על עני שהתעשר. ‬
‫‫אתה לא צריך להתבייש. ‬
‫‫יש לך קטע עם ריס מונטרוס, כמו לכל לונדון. ‬
‫‫אפילו אני מודה שעושה רושם‬ ‫‫שהלב שלו במקום הנכון, ‬
‫‫יחסית לפוליטיקאי. ‬
‫‫עבדת אפילו על נדיה. ‬
‫‫אחת מהבנות ראתה אותו רץ בלי חולצה‬
‫‫בריג'נטס פארק בשבת האחרונה. ‬
‫‫ריג'נטס פארק. ‬ ‫‫-הוא מתאמן לקראת המרתון של לונדון. ‬
‫‫למזלי, מחר שבת, אז יהיה לנו דייט בפארק. ‬
‫‫יש כמה בעיות שצריך לפתור. ‬
‫‫איך להביא אותך הנה. ‬
‫‫תראו, מי זה אם לא‬ ‫‫הגיבור מהשריפה בבית המפסי. ‬
‫‫אחד מהיתרונות של ילדות בשיכון‬
‫‫היא שאתה יודע לפרוץ מנעולים. ‬ ‫‫-מה אתה רוצה?‬
‫‫זה לא ברור?‬
‫‫אני רוצה חבר. ‬
‫‫מישהו ששותף לתחומי העניין שלי, ‬ ‫‫שיכול להבין אותי. ‬
‫‫מישהו שאוכל לספר לו, ‬ ‫‫סוף סוף, את כל הסודות שלי. ‬
‫‫למשל למה אתה הורג את כל האנשים האלה?‬
‫‫אתה חכם. למה שאני, ‬
‫‫מועמד לראשות עיריית לונדון, ארצח אותם?‬
‫‫כי הם הפכו לנטל‬ ‫‫על מסע הבחירות שלך, בצורה כלשהי. ‬
‫‫רואה? עכשיו אתה מבין. ‬
‫‫מלקולם סחט אותי‬ ‫‫בגלל בעיית ההימורים הלא כל כך קטנה שלי. ‬
‫‫העובדה שסיימון ניצל נשים עמדה‬ ‫‫להיות מודלפת, והייתי עלול להיקשר לזה. ‬
‫‫ג'מה... ‬
‫‫זיון בשכרות פעם או ארבע פעמים. ‬ ‫‫כשעוד הייתי נשוי. ‬
‫‫היא בטח הייתה פותחת‬ ‫‫את הפה הענק שלה מתישהו, ‬
‫‫מביכה אותי, דופקת את התדמית שלי‬ ‫‫והורסת את הקמפיין. ‬
‫‫אתה חולה. ‬
‫‫אני מעדיף את "מעשי". ‬
‫‫הם הפריעו לי, ועכשיו כבר לא מפריעים, ‬
‫‫ואני צריך להיפטר מהרוצח אוכל העשירים. ‬
‫‫הוא מסיח את הדעת מכל הטוב‬ ‫‫שאני מנסה לעשות בעיר הזאת. ‬
‫‫העיר לא מעניינת אותך. ‬
‫‫אני אוהב את לונדון. ‬
‫‫טוב, אני אוהב כוח. ‬
‫‫רק כי זה יהיה ממש חטא‬ ‫‫אם לא אשתמש ביכולות שלי‬
‫‫בקנה המידה הגדול ביותר שיש. ‬
‫‫אתה חשוב לי, ג'ו. ‬
‫‫אם לא הייתי בעדך, אתה לא חושב שהיית מת?‬
‫‫מה שיש בינינו הוא דבר נדיר. ‬
‫‫אני לא חושב שזה מובן מאליו. ‬
‫‫היינו יכולים לדבר על ספרים‬ ‫‫תוך כדי שתיית בירה‬
‫‫אם רק היית הורג את רואלד‬ ‫‫ומפיל עליו הכול, כמו שביקשתי. ‬
‫‫אני יודע מה היכולות שלך, ‬ ‫‫וכשאתה לא מגשים אותן, ‬
‫‫זה ממש מאכזב. ‬
‫‫יש לך הזדמנות אחת לפצות אותי. ‬
‫‫תמצא מישהו שאפשר להפליל אותו. ‬
‫‫ריס, איך... ?‬
‫‫אני אטפל ב"איך", אתה תטפל ב"מי". ‬
‫‫אחרת הכול ייפול עליך. ‬
‫‫אז הלילה יש אירוע חשוב. ‬
‫‫אנחנו אסירי תודה שיכולתם‬ ‫‫להתחיל לעבוד בהתראה כל כך קצרה. ‬
‫‫הגברת מהנהלת החשבונות בחופשה קטנה, ‬
‫‫אז עלול להיות עיכוב, אבל נדאג לכם. ‬
‫‫אתה יכול לסדר את העניבה?‬
‫‫יהיו שוטרים באירוע. ‬
‫‫הם רוצים להשגיח עלינו. ‬
‫‫הכול יהיה בטיחותי ומסודר. ‬
‫‫פאק. את הזמנת אותו?‬
‫‫אני מרגישה בטוחה כשהוא בסביבה. ‬
‫‫הוא כמו בקבוק וליום אנושי. ‬
‫‫והוא גיבור. ‬
‫‫כמה מהר כולם שכחו‬ ‫‫שאני הייתי זאת שחילצה אותו‬
‫‫מבניין בוער. ‬
‫‫אתה יודע איך אומרים, "מבט קר, לב חם". ‬
‫‫ככה אומרים?‬ ‫‫-לא ראיתי אותה כל כך מאוהבת. ‬
‫‫בוא, שב. אני צריכה לדבר איתך. ‬
‫‫אדם אומר שאני פרנואידית, ‬
‫‫אבל אני חושבת שעוקבים אחריי. ‬
‫‫ראית מישהו?‬ ‫‫-לא, אבל יש לי הרגשה. ‬
‫‫התחלתי אפילו לפקפק בחברים שלי. ‬
‫‫אמנם לא נעים לי לראות אותה ככה, ‬ ‫‫אבל אני באמת מחפש מישהו להפליל. ‬
‫‫בטח, הם קצת פרועים, ‬ ‫‫אבל מישהו מהם כל כך נוראי?‬
‫‫ג'ונתן החמוד. ‬
‫‫אין לך מושג, נכון?‬
‫‫זה חייב להישאר בינינו. ‬
‫‫קודם כול, סופי. ‬
‫‫מתה עליה, היא אלוהית. מלאכית. ‬
‫‫אבל היא לוקחת קצת יותר מדי כדורים, ‬ ‫‫והבחירות המקצועיות שלה, ‬
‫‫סליחה, לא מובנות לי. ‬
‫‫תרגום: מסוממת שרוצה להתפרסם, ‬ ‫‫יותר שטחית ממרושעת. ‬
‫‫אני לא יכולה לדמיין‬ ‫‫שהיא תעשה משהו רע, כמובן. ‬
‫‫טוב, בלסינג... ‬
‫‫פשוט פנינה. אגדית, גבוהה, רזה. ‬
‫‫אבל היא לא בדיוק טלה קטן ומלא אהבה. ‬
‫‫חסרת לב, מרוכזת בעצמה, ‬ ‫‫אולי סוציופתית קמעא. ‬
‫‫העסקים שלה לפעמים... בלתי רגילים. ‬
‫‫תרמיות פירמידה. ‬
‫‫קשישים תמימים מסתבכים קצת יותר מדי. ‬
‫‫היא גוזלת מסבתות את הפנסיות שלהן?‬ ‫‫אחד הקשים. ‬
‫‫אני מבין למה את חושבת שהן... ‬
‫‫אלוהים, לא, אני סתם מרכלת. ‬
‫‫אני לא מדמיינת שהן יפגעו אפילו בזבוב. ‬
‫‫קוני, לעומת זאת... ‬
‫‫תמשיכי. ‬ ‫‫-אני ממש מודאגת. ‬
‫‫הוא שחרר כל רסן. ‬
‫‫הוא שותה בבוקר. ‬ ‫‫הוא מסומם על כל הראש. לא צפוי. ‬
‫‫אפילו השוטרים חושדים בו, כי אין לו אליבי. ‬
‫‫אני יכול להסתדר עם זה. ‬ ‫‫-שלום, יקירה. ‬
‫‫ג'ונתן, אל תסתכל. ‬
‫‫מי זה לעזאזל?‬
‫‫למה הוא נוגע בה ככה?‬
‫‫זה ניקו לאנדרוס. ‬
‫‫יורש של חברת ספנות, רווק, ‬
‫‫סוכריית סקס. ‬
‫‫מה הוא עושה בלונדון?‬
‫‫עברו שנים מאז מיקונוס. ‬
‫‫האירוע שלך מבוקש ביותר. ‬
‫‫לא, אני חייב להישאר מרוכז. ‬ ‫‫היא אישה חופשיה. ‬
‫‫אני משתתף בצערך, אגב. ‬
‫‫אני אומרת לעצמי‬ ‫‫שסיימון היה מעדיף למות צעיר. ‬
‫‫היצירה שלו תמשיך לחיות. ‬
‫‫אם כבר מדברים על זה, ‬
‫‫קיוויתי להקסים אותך מספיק‬ ‫‫כדי לקבל סיור פרטי. ‬
‫‫התערוכה לא מוכנה, וניקו, ‬
‫‫יהיו פה הערב אספנים רציניים. ‬
‫‫ואני סתם זיין מקסים‬ ‫‫שקונה אמנות אופנתית בכסף של אבא. ‬
‫‫ככה את חושבת?‬ ‫‫-טוב... ‬
‫‫כדאי לציין שאני כבר לא עובד בשביל אבא שלי. ‬ ‫‫אני יודע. ‬
‫‫ברוב החיים שלי, ‬
‫‫הוא הכתיב כל מחשבה, ‬
‫‫תחושה והחלטה. ‬
‫‫לא היה קל להשתחרר, אבל הצלחתי. ‬ ‫‫עכשיו אני רודף אחרי החלומות שלי. ‬
‫‫ביניהם אמנות. ‬
‫‫וכיוון ששמתי לב שאת לא משתמשת בשם לוקווד, ‬
‫‫חשבתי שתביני אותי. ‬
‫‫תשמע, ‬
‫‫תציע לי הצעה. ואני צריכה ערבונות. ‬
‫‫אבל אני אקח אותה ברצינות. לדעתי, זה הוגן. ‬
‫‫נתראה הערב. ‬
‫‫הזמנתי את קוני לארוחה, ‬ ‫‫כדי להעריך את האפשרות להפליל אותו. ‬
‫‫הופתעתי שהוא נשמע כל כך שמח לשמוע ממני. ‬
‫‫אתה בטח חושב שזה מגיע לי. ‬
‫‫כאילו שהוא יודע למה אני פה. ‬
‫‫לא. ‬
‫‫מה קרה?‬ ‫‫-נפלתי בשירותים. ‬
‫‫כמו שאתה רואה, מצבי לא טוב במיוחד. ‬
‫‫בעצם אני שמח שהתקשרת. ‬
‫‫אני חייב לך התנצלות ענקית‬ ‫‫על כל מה שקרה בהמפסי. ‬
‫‫הרגשות היו סוערים. ‬ ‫‫-פשוט תגיד את זה. ‬
‫‫תשמח לאדי. אתה גיבור. ‬
‫‫אני אפס. ‬
‫‫השוטרים חושדים בי. ידעת את זה?‬
‫‫בך?‬
‫‫מגוחך. ‬
‫‫מגוחך כמה שזה עוזר. ‬
‫‫אין לי אף אליבי. ‬
‫‫לא כי אני רוצח, אני פשוט... ‬
‫‫אני פשוט לא זוכר כמעט שום דבר. ‬
‫‫אני מחוק, לפעמים‬ ‫‫אני בקושי זוכר איך קוראים לי. ‬
‫‫והאמת היא שזה והקוק‬
‫‫הם הדברים היחידים שבשבילם אני קם בבוקר. ‬
‫‫אני מצטער. ‬
‫‫אי אפשר לעשות קוק עם אף שבור. ‬ ‫‫-אני יודע. ‬
‫‫ביקשתי מהעוזרת שתעשה לי בוטי-באמפ, ‬ ‫‫אז היא התפטרה. ‬
‫‫אתה יודע, כשמישהו‬ ‫‫משפריץ לך קוקאין לתחת עם קשית. ‬
‫‫יכול להיות שזה הכי עצוב שהיה. ‬
‫‫תעזור לי, ג'ונתן. ‬
‫‫פיבי אמרה שמה שאמרת לה בלילה שהכרתם... ‬
‫‫השפיע עליה מאוד. ‬
‫‫מה זה היה?‬
‫‫דיברנו הרבה... ‬ ‫‫-מה לעשות?‬
‫‫תנסה להיות יותר טוב, ‬
‫‫תעשה משהו עם כל הכסף‬ ‫‫חוץ מלשחזר את "לעזוב את לאס וגאס". ‬
‫‫או שאני חסר תקנה?‬
‫‫אם אפליל אותו, ‬
‫‫אולי אציל את חייו. ‬
‫‫- כשתמצא מישהו, תבדוק במקפיא שלך. -‬
‫‫- הודעה חדשה -‬
‫‫- תעשה את זה הלילה, ‬ ‫‫אחרת הכול ייפול עליך מחר. -‬
‫‫טוב, אז אין לחץ. ‬
‫‫אירוע עמוס, אורחים חסרי מושג, ‬ ‫‫משקאות חזקים... ‬
‫‫מקום מושלם להפללה. ‬
‫‫האוסף של סו משולב‬ ‫‫עם יצירות של כמה אמנים מבטיחים‬
‫‫שהקרן מתכוונת לטפח. ‬
‫‫תסתכלו קצת, תיהנו, ואם יש לכן שאלות, ‬
‫‫אל תהססו לשאול. ‬
‫‫אני רוצה שהאירוע של קייט יצליח. ‬
‫‫אני חייב לעשות את זה בשקט. ‬
‫‫יופי, החברים הבלשים שלי. ‬
‫‫טוב, איפה קוני?‬
‫‫אני הולך על זה, חבר. ‬
‫‫"חבר"? חשבתי שאני נחש מחושב. ‬
‫‫אדם... ‬ ‫‫-אני יודע, אמרתי כמה דברים, ‬
‫‫אבל הייתי על כל מיני סמים, ‬ ‫‫ועכשיו אני נקי כמו האפיפיור. ‬
‫‫אני סולח לך. על הכול. באמת. טוב, תקשיב. ‬
‫‫אני מציע לפיבי נישואים. ‬
‫‫השגתי יהלום קטלני, אני אשכור מטוס, ‬
‫‫הצעת נישואים כמו באגדות. ‬
‫‫מזל טוב. ‬ ‫‫-תודה. ‬
‫‫תקשיב, הדעה שלך חשובה לה, ‬
‫‫אז כשתראה אותה, אולי תגיד משהו נחמד‬
‫‫כמו שוויתרתי על גאוותי והתנצלתי בפניך. ‬
‫‫הוא התנצל?‬
‫‫אין כמוך, חבר. ‬
‫‫אני צריך לסיים כמה עניינים בשביל ההצעה, ‬
‫‫אבל אולי תשמור עליה כשאני לא פה?‬
‫‫היא... לא קלה, אתה יודע. ‬ ‫‫תגיד דברים נחמדים, בסדר?‬
‫‫אדם, אני עסוק. ‬ ‫‫-תגיד דברים נחמדים. ‬
‫‫פרופסור מור?‬
‫‫נדיה... אדוארד. שלום. ‬
‫‫אני מבולבלת. אתה עשיר? אל תיעלב, אני רק... ‬
‫‫יש לי חברים פה. מה אתם עושים פה?‬
‫‫אמא שלי רצתה שאספוג קצת תרבות. ‬
‫‫ונדיה היא... ‬
‫‫מה אנחנו אומרים?‬ ‫‫-אנחנו בדייט. ‬
‫‫אתה יכול להביא לי עוד משקה, בבקשה?‬
‫‫קלטתי את זה כבר ביום הראשון. ‬
‫‫אני קצת מופתע. ‬
‫‫אל תגיד לאף אחד, אבל יכול להיות שטעיתי. ‬
‫‫לא שפטתי נכון. יכול להיות שאדוארד מגניב. ‬
‫‫הוא לא אשם שההורים שלו‬ ‫‫הם נחשי צפע מרושעים מהתקשורת. ‬
‫‫הוא ממש מנסה לא להיות שמוק, אז... ‬
‫‫שיט. אוי... ‬
‫‫זאת ליידי פיבי. אתה חושב‬ ‫‫שהיא תעשה איתי סלפי?‬
‫‫בקטע אירוני, כמובן, אבל... ‬
‫‫היא די ידידותית, כן. ‬ ‫‫-אתה מכיר אותה?‬
‫‫תכיר לי אותה. ‬
‫‫בשמחה, אבל אני צריך לשתול אוזן רקובה‬ ‫‫על תאונה מתגלגלת. ‬
‫‫אחר כך, אני מבטיח. ‬
‫‫אני צריך למצוא מישהו ולתת לו משהו, ‬
‫‫ואני אחזור. בסדר? נתראה אחר כך. טוב?‬
‫‫אל תיצור מגע. אסור ליצור מגע. ‬
‫‫היי. ‬ ‫‫-היי. ‬
‫‫את נראית מצוין. ‬
‫‫הכול נראה מצוין. ‬
‫‫אנחנו לא חייבים לעשות את זה. ‬ ‫‫-את צודקת. ‬
‫‫אבל אני רוצה רק להגיד‬
‫‫שאני יודע שבטח היה לך‬ ‫‫קשה להישאר מאופסת, לא... ‬
‫‫לא מבחינה לוגיסטית אלא מכל... ‬
‫‫אתה מעביר מסרים מעורבים. ‬
‫‫נכון. ‬
‫‫אתה לא רוצה להתקדם לשום מקום, ‬ ‫‫אבל אז אתה בא לאירוע שלי. ‬
‫‫אתה אומר דברים חמודים. זה נחמד. ‬
‫‫וזה גורם לי להרגיש עוד יותר רע. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫קייט. ‬ ‫‫-אתה... ?‬
‫‫אתה באמת יודע מה אתה רוצה?‬
‫‫סליחה. ‬
‫‫אני רוצה ללכת אחריה ולסדר את זה. ‬
‫‫אני רוצה לעמוד לצדה, ולעזור לה‬ ‫‫כשהיא מנסה להוציא משהו טוב‬
‫‫מכל הדברים הרעים שקרו. ‬
‫‫אני רוצה להיות כל דבר‬ ‫‫מלבד שליח האוזניים הכרותות שלך. ‬
‫‫טוב, זה קל מדי. ‬
‫‫ג'וני-בוי. ‬ ‫‫-היי. ‬
‫‫וואו... התגעגעתי אליך. ‬ ‫‫אפשר להביא לך משהו לשתות?‬
‫‫אני מתנזר, אבל זה לא אומר שגם אתה צריך. ‬
‫‫השיחה בינינו הייתה ממש קריאת השכמה. ‬
‫‫באמת?‬ ‫‫-ראיתי את הפנים שלך. ‬
‫‫את הבעת הרחמים כשסיפרתי לך‬ ‫‫על שערוריית הבוטי-באמפ. ‬
‫‫הבנתי שאני צריך להשתנות. ‬
‫‫אני רוצה לעשות משהו טוב עם הכסף שלי. ‬
‫‫אתה יודע, ‬ ‫‫במקום לשחזר את "לעזוב את לאס וגאס". ‬
‫‫זה לא יכול להיות. ‬ ‫‫-אני מסתכל עליך, ג'ונתן. ‬
‫‫אין לך כסף, אתה לבוש כמו ספרן משעמם, ‬
‫‫אבל זה לא מונע ממך להיות אדם טוב. ‬
‫‫ואני רוצה להיות כזה. להיות כמוך. ‬
‫‫דווקא היום מכל הימים‬ ‫‫הוא החליט לקבל הארה רוחנית. ‬
‫‫הזמנתי לעצמי מקום במרכז גמילה. ‬
‫‫אני יודע, אבל אני נוסע מחר. ‬
‫‫כמו שאמרת, ‬ ‫‫ככל שאתה מבלה יותר זמן עם מישהו, ‬
‫‫כך נגזר עליך לראות אותו כיותר אנושי. ‬
‫‫חכה רגע. ‬
‫‫אני מודה לכוח העליון שלי על הפגישה איתך. ‬
‫‫בוא, תעשה איתי מדיטציה. ‬
‫‫קדימה, תתחיל עם נשימות עמוקות. ‬
‫‫כן, ככה. ‬
‫‫אבל אתה מכוון לי אקדח לראש, ‬ ‫‫ואין לי עוד אפשרויות. ‬
‫‫אום... ‬
‫‫תיכנסו, אני בטוחה שקייט בסביבה. ‬
‫‫ליידי בורהול-בלקסוורת'?‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫השוטרים ביקשו שאלווה אותך בשקט לחדר הבטוח. ‬
‫‫בסדר. כן. ‬ ‫‫-אנחנו צריכות ללכת. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫מה קרה?‬
‫‫אני אוכל להסביר לך כשנהיה בתוך החדר. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫אני... סליחה, ‬
‫‫ליידי פיבי, אפשר לעשות איתך סלפי?‬
‫‫אני מעריצה גדולה שלך. ‬
‫‫אוי, חמודה. ‬ ‫‫-לא, אני מצטערת, זה לא הזמן. ‬
‫‫אני מצטערת, יקירה. ‬
‫‫השוטרים צריכים לדבר איתי בדחיפות. ‬
‫‫מה פספסתי?‬
‫‫הקרן של קייט קיבלה מקדמה רצינית. ‬
‫‫ניקו קנה את כל אוסף היצירות של סיימון. ‬
‫‫האמנות של אחי שוברת שיאים חדשים... ‬ ‫‫הוא יותר גדול מאשר הוא היה אי פעם. ‬
‫‫שתייה. עכשיו. ‬
‫‫ניקו, מה נסגר?‬
‫‫לא יכולתי להחליט איזה ציור‬ ‫‫אני הכי אוהב, אז קניתי את כולם. ‬
‫‫טוב, בהנחה שאאשר את הרכישה הראוותנית... ‬
‫‫בחייך... אני מתכוון להשאיל את רובם‬ ‫‫לגלריה הלאומית באתונה. ‬
‫‫אני אשמור כמה בבית. ‬
‫‫אולי תוכלי לייעץ לי בנסיבות פרטיות יותר. ‬
‫‫אני לא באה עם היצירות. ‬
‫‫אני מבין לגמרי. ‬
‫‫את באה בנפרד. ‬
‫‫אני עדיין עומדת פה, סימן שאני מקשיבה. ‬
‫‫נניח את הקלפים על השולחן. את מדליקה, קייט. ‬
‫‫ואת חכמה וחזקה, וזה סקסי מאוד. ‬
‫‫האמת היא שאני כל כך אוהב להזדיין, ‬
‫‫שזאת הייתה קללה אם לא הייתי כל כך טוב בזה. ‬
‫‫אצלי. ‬
‫‫מחר. ‬
‫‫תביא יין. ‬
‫‫אני אביא שמפניה. ‬
‫‫קייט, יקירה!‬
‫‫אני לא מקנא, כי אני לא עם קייט. ‬ ‫‫אני לא יכול להיות איתה. ‬
‫‫אז אני לא. ‬
‫‫היי. יכול להיות שקורה משהו?‬
‫‫ביקשתי מליידי פיבי סלפי. ‬
‫‫איזו מלצרית ממש חצופה גררה אותה משם. ‬
‫‫שוטרים צריכים לדבר איתה. ‬
‫‫אם אנחנו בסכנה, ‬ ‫‫אני צריכה להזהיר את החברים שלי. ‬
‫‫הטלפון שלי נעלם. ‬
‫‫אל תדאגי לחברים שלך. כבר מטפלים בהם. ‬
‫‫הבעיה מטופלת ברגעים אלה ממש. ‬
‫‫שבי. תנשמי עמוק. ‬
‫‫בסדר? הכול מטופל, אל תדאגי. ‬
‫‫אמרת שהשוטרים רוצים לדבר איתי. ‬
‫‫נראה לי שאת יכולה להתמודד עם האמת. ‬
‫‫המשטרה לא עושה את העבודה שלה. ‬
‫‫מישהו צריך להגן עלייך. ‬
‫‫זה היה רעיון שלי. ‬
‫‫לקחת אותך לחדר בטוח. ‬
‫‫חדר בטוח?‬
‫‫בטוח מפני הרוצח. ‬
‫‫ביצעתי התאמות מיוחדות בדלת. ‬
‫‫אל תפחדי. ‬
‫‫את מכירה אותי. ‬
‫‫אני באמת מכירה אותך. ‬
‫‫ראיתי אותך מצלמת. את צלמת. ‬
‫‫לא, אני חברה שלך. ‬
‫‫הכול בסדר. ‬
‫‫עברת המון דברים. מעכשיו אני אטפל בך. ‬
‫‫הכול יהיה בסדר גמור. ‬
‫‫תודה רבה. ‬
‫‫אני יודעת שטרחת מאוד, ‬
‫‫אבל אני חושבת שאני מעדיפה ללכת. ‬
‫‫עליי להתעקש שנפתח את הדלת... ‬
‫‫לא, בהחלט לא. ‬
‫‫אנחנו לא הולכות לשום מקום. ‬
‫‫טוב, בסדר. תודה. ‬
‫‫אף אחד מהשוטרים שלנו לא ביקש ממלצרית לדבר‬
‫‫עם ליידי פיבי. ‬
‫‫למה אנחנו מחכים?‬ ‫‫הן לא יכולות להיות רחוקות, נכון?‬
‫‫נבדוק ברחוב וכל כלי רכב שחונה בחוץ. ‬ ‫‫אתה תצא מאחור, אני אלך לחזית. ‬
‫‫ותשלח מישהו לבדוק במצלמות, עכשיו. ‬
‫‫גם אני אלך לחפש. ‬ ‫‫-תישארי פה. תישארו רגועים. ‬
‫‫אנחנו נטפל בזה. ‬ ‫‫-אבל... ‬
‫‫קייט, בבקשה, ‬ ‫‫תמשיכי עם האירוע, אל תעוררי בהלה. ‬
‫‫אנחנו לא יכולים להרשות לעצמנו‬ ‫‫שהלילה הזה יתפוצץ. אני אטפל בזה. ‬
‫‫אתה חושב שזה הרוצח אוכל העשירים?‬ ‫‫-לא, אמרת שאתה רוצה לגמור עם זה. ‬
‫‫פיבי אמרה לי שהיא חושבת שמישהו עוקב אחריה. ‬
‫‫הנחתי שהיא סתם מגזימה, אבל אולי... ‬
‫‫או שהתשובה הכי ברורה היא התשובה. ‬
‫‫הרוצח הרג חברים שלה, ועכשיו היא נחטפה. ‬
‫‫זה לא הרוצח. לכל הפחות, ‬ ‫‫יכול להיות שזה לא הוא, ‬
‫‫ואם היא אומרת שמישהו עוקב אחריה, ‬ ‫‫אני חייב להאמין לה. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫לאן היית לוקח את פיבי אם היית סטוקר?‬
‫‫הייתי יודע שקודם כול‬ ‫‫יבדקו את מצלמות האבטחה, ‬
‫‫במחשבה שיצאתי איתה החוצה. ‬ ‫‫-אז היא עדיין פה?‬
‫‫בהנחה שאין זמן לבנות משהו במרתף. ‬
‫‫היא באחד מהחדרים במלון, ‬ ‫‫סביר שבחדר בלי או עם מעט שכנים, ‬
‫‫למקרה שהיא תצרח. ‬
‫‫חדר מבודד ליד יציאת חירום יהיה בחירה חכמה. ‬
‫‫בטח אין הרבה כאלה בבניין. ‬ ‫‫-תגידי לשוטרים. ‬
‫‫אני אבדוק במפת הקומה. ‬ ‫‫-בסדר. ‬
‫‫אני מודה לך מאוד על הדאגה, דון, ‬
‫‫אבל זה האירוע הגדול של החברה שלי, קייט, ‬
‫‫ואני צריכה להיות שם ולתמוך בה. ‬
‫‫בואי, נלך ביחד. ‬
‫‫פיבי, את עושה המון בשביל כולם, ‬
‫‫אבל אני לא יכולה להרשות לך‬ ‫‫להעמיד את עצמך בסכנה. ‬
‫‫אני אסתיר אותך פה, ‬ ‫‫עד שהמשטרה תמצא את הרוצח. ‬
‫‫אני אשלח לחברים שלך הודעה, ‬ ‫‫ואגיד להם שהלכת לישון מוקדם. ‬
‫‫מחר, מוקדם בבוקר, נתגנב החוצה. ‬
‫‫יש לי דירה. ‬
‫‫אני יודעת שאת אוהבת כריות. ‬
‫‫הבאתי לך ערימה. ‬
‫‫אל תפחדי. ‬
‫‫את תהיי מוגנת שם. ‬ ‫‫יש מנעולים גדולים על הדלתות. ‬
‫‫אני לא ארשה שיקרה משהו לנפש התאומה שלי. ‬
‫‫זוכרת את הקעקועים התואמים שעשינו ביחד?‬
‫‫- נפש תאומה -‬
‫‫תראי לי את שלך. ‬
‫‫הוא הגליד או משהו?‬
‫‫הוא בטח לא היה מספיק עמוק. ‬
‫‫נעשה לך עוד אחד. ‬
‫‫אפשר להשתמש בזה. יהיה בסדר. ‬
‫‫השאלה היא לא איך הקעקוע נראה, ‬
‫‫אלא מה הכוונה העמוקה שמאחוריו. ‬
‫‫הצילו! תעזרו לי! אני פה!‬
‫‫הצילו!‬ ‫‫-אמרתי לך, זה מסוכן!‬
‫‫זה מסוכן. ‬
‫‫יש שם איזה מטורף. ‬
‫‫תני... ‬
‫‫איזו טמבלית אני. ‬
‫‫אני פשוט עצבנית לאחרונה, דון. ‬
‫‫אני אסירת תודה על זה שאת תמיד דואגת לי. ‬
‫‫בטח. בשביל מה יש חברות?‬
‫‫את באמת חברה טובה, נכון?‬
‫‫אני החברה הכי טובה שלך, פיבי. ואת, שלי. ‬
‫‫אני מנסה להיות חברה טובה. באמת. ‬
‫‫אני יודעת. במשך שנים צפיתי בך בטלוויזיה, ‬
‫‫עקבתי אחרייך ברשתות החברתיות, ‬ ‫‫ויכולתי להרגיש את הקשר בינינו. ‬
‫‫כשצייצת מבורה-בורה על הזריחה, ‬
‫‫ידעתי שאת אומרת לי שאני האור בחייך. ‬
‫‫חבל שלא היית שם. ‬
‫‫אולי נעזוב את העיר המתועבת הזאת‬ ‫‫ונטוס לשם הלילה?‬
‫‫באמת?‬ ‫‫-כן. כן!‬
‫‫אני אשלח לאדם הודעה, והוא יזמין לנו טיסה. ‬
‫‫אוי, לא. ‬
‫‫זה לא הולך להיות קל, ‬ ‫‫אבל אדם הוא לא מי שאת חושבת שהוא. ‬
‫‫באיזה מובן?‬ ‫‫-הוא תפרן. ‬
‫‫הוא מנצל אותך. ‬
‫‫לא, דון, זה לא נכון. ‬
‫‫לאדם יש המון כסף. ‬
‫‫לא, הוא בפיגור על כל הנכסים שלו!‬
‫‫העובדים מדברים רק על זה. אנשים עוזבים, ‬
‫‫כי הם לא חושבים שהוא ישלם. ‬
‫‫לפי השמועה הוא מכר את אוסף המכוניות שלו. ‬
‫‫המכוניות שלו?‬
‫‫לא, אין סיכוי שאדם ימכור את המכוניות שלו. ‬
‫‫הוא מת עליהן, הוא לא... ‬ ‫‫-אדם פראט הוא איש סודות. ‬
‫‫אומרים גם שהוא לא נאמן לך. ‬
‫‫אולי את מעלימה עין. ‬
‫‫זה מה שאמא שלי עשתה. ‬
‫‫היא הייתה מאוהבת בגבר, ‬
‫‫שהתייחס אליה כמו אל הנסיכה דיאנה בחוץ, ‬
‫‫אבל בבית הוא היה משפיל אותה. ‬
‫‫בסוף, כולם ידעו. ‬
‫‫נורא. ‬
‫‫שיעשו ממך צחוק ככה. ‬
‫‫התחננתי בפניה שתעזוב אותו, ‬ ‫‫שיהיה לה קצת כבוד עצמי. ‬
‫‫אבל את לא יכולה לשלוט באהבה‬ ‫‫אם את כבר לא אוהבת את עצמך. ‬
‫‫לא התכוונתי להעציב אותך. ‬ ‫‫-לא. ‬
‫‫לא, לא. ‬
‫‫טוב שסיפרת לי. ‬
‫‫אף אחד לא דאג לי ככה אף פעם. ‬
‫‫ספרי לי עוד על אמא שלך. ‬
‫‫אחזקה. ‬
‫‫זה לא זמן טוב. ‬
‫‫אני מצטער, יש דליפת מים‬ ‫‫לחדר למטה, אז אני צריך להיכנס. ‬
‫‫ג'ונתן! זה אתה?‬
‫‫כן. ‬
‫‫הכול בסדר?‬
‫‫אני עם החברה שלי, דון. ‬
‫‫סיפרתי לך עליה. ‬
‫‫באמת?‬
‫‫כן, הצלמת שאני מדברת איתה‬ ‫‫רק דרך הטלוויזיה. ‬
‫‫ודאי, אני זוכר את דון. ‬
‫‫אולי תיתנו לי להיכנס, ‬ ‫‫ונוכל לדבר פנים אל פנים?‬
‫‫לא בגלגול הזה. ‬
‫‫הוא עלול להיות הרוצח. ‬ ‫‫-הוא לא הרוצח. ‬
‫‫הוא גיבור. הוא הציל חבר שלי. ‬
‫‫אז למה הוא מעמיד פנים שהוא איש תחזוקה?‬
‫‫בטח כי הוא חשב שקרה לי משהו. ‬
‫‫נכון, ג'ונתן?‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫תקשיבי, אני לא רוצה שתיבהלי, ‬
‫‫אבל שתיכן בסכנה, הרוצח פה. ‬
‫‫אם תיתנו לי להיכנס, אני אסביר הכול. ‬
‫‫אני לא מאמינה לו. ‬
‫‫ג'ונתן הוא האדם הכי ישר שאני מכירה. ‬
‫‫והוא לא צריך להיות בחוץ עם הרוצח. ‬
‫‫אם יקרה לו משהו, אני לא אסלח לך לעולם. ‬
‫‫היי, דון. ‬
‫‫את יכולה לבטוח בי. ‬
‫‫אני חבר. ‬
‫‫תנעל את הדלת. ‬
‫‫אז מה רצית לספר לנו על הרוצח?‬
‫‫רגע, אני מכירה אותך. ‬
‫‫צפיתי בך מאז שנדחפת לחיים של פיבי. ‬
‫‫עקבתי אחריך לעצרת הפוליטית ההיא. ‬
‫‫התנהגת מוזר, ‬ ‫‫כאילו שאתה לא רוצה שיראו אותך. ‬
‫‫היא עקבה אחריי כשעקבתי אחריך. ‬
‫‫משהו לא בסדר פה. ‬ ‫‫ניסיתי לחפש מידע עליו, אבל אין כלום. ‬
‫‫הוא לא מי שהוא אומר שהוא. ‬ ‫‫הוא נוכל, או משהו יותר גרוע. ‬
‫‫אני לא מוכנה לשמוע את זה. ‬
‫‫ג'ונתן הוא אחד מחבריי הטובים ביותר!‬ ‫‫-איך בדיוק?‬
‫‫מתי יום ההולדת של פיבי?‬
‫‫ה-3 באוגוסט. שיר אהוב?‬ ‫‫"גיב מי מור" של בריטני ספירס. ‬
‫‫איך קראו לכלב שלה בילדות?‬ ‫‫"פאנקי ספאנקי ספרקלס. "‬
‫‫את לא מעניינת אותו. הוא עוד נצלן, עלוקה. ‬
‫‫מה אתה רוצה מליידי פיבי? תגיד לי את האמת. ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫זאת האמת. ‬
‫‫לא משנה איזו מערכת יחסים נדמה לך‬ ‫‫שיש לך עם האישה הזאת, את טועה. ‬
‫‫זה יציר דמיונך. ‬
‫‫אתה מנסה לבלבל אותי. ‬ ‫‫-אכפת לך. חלק מזה אמיתי, אני יודע. ‬
‫‫אבל תסתכלי עליה, היא פוחדת. ‬ ‫‫-אני לא מאמינה לך. ‬
‫‫תגידי לו, פיבי. ‬ ‫‫-דון, זה בסדר. ‬
‫‫אני יודעת שאת אישה טובה, ‬ ‫‫אבל את צריכה עזרה. ‬
‫‫את לא בריאה. ‬ ‫‫-אין איתי שום בעיה. אני בסדר. ‬
‫‫דוור מגרמניה חשב‬ ‫‫שהוא מכיר את חברתי הטובה מדונה. ‬
‫‫הוא סבל מבעיה שנקראת ארוטומניה, יקירה. ‬
‫‫זאת אשליה. ‬ ‫‫-את סתם כועסת עליי. ‬
‫‫נדמה לך שאת מכירה מישהו, וזה לא נכון. ‬
‫‫הוא דמיין שהיא מציעה לו נישואים. ‬
‫‫זה לא מה שקורה לי. אני יודעת מה אמיתי. ‬
‫‫אנחנו יכולות להיות חברות. ‬ ‫‫החל מהיום. חברות חדשה. ‬
‫‫תניחי את הסכין. ‬
‫‫תפתחי את הדלת. ‬
‫‫תני לה ללכת. ‬
‫‫אבל היא בסכנה. ‬
‫‫אם מישהו ירצח אותה, אני לא אסלח לעצמי. ‬
‫‫אני לא אסלח לך!‬
‫‫תעזבי את הסכין. ‬
‫‫את משוגעת! תעז... ‬
‫‫ניסיתי להיות נחמדה, חתיכת כלבה משוגעת. ‬
‫‫אבל זה מספיק!‬
‫‫נמאס לי מאנשים שמתמרנים אותי‬
‫‫ומזלזלים בי ומעמידים פנים שמגנים עליי. ‬
‫‫נדמה לך שאת מכירה אותי, דון?‬
‫‫מה אני הולכת לעשות עכשיו?‬
‫‫קדימה, תגידי לי!‬
‫‫לא לזוז! תישארו במקום!‬
‫‫תניחי את הסכין!‬ ‫‫-בשמחה. ‬
‫‫האישה הזאת חטפה אותי, ‬ ‫‫ואז ניסתה לחתוך לי את הזרוע‬
‫‫ולהרוג את ג'ונתן. ‬
‫‫פיבי, לא עשיתי דבר כזה!‬
‫‫ניסיתי לעזור לה. ‬ ‫‫-אנדרוס, תחפש בתיק. ‬
‫‫אין שם כלום. פיבי, ניסיתי לעזור לך. ‬
‫‫אלוהים, איזה גועל. ‬
‫‫בניגוד לקוני, שפגע רק בעצמו, ‬
‫‫דון סיכנה את פיבי. בחירה טובה יותר. ‬
‫‫זה העגיל של סיימון. ‬
‫‫היא הרוצחת אוכלת העשירים. ‬ ‫‫-לא. ‬
‫‫את עצורה בחשד לרציחתם של מלקולם הרדינג, ‬
‫‫סיימון סו וג'מה גרהם-גרין. ‬ ‫‫-לא עשיתי את זה. ‬
‫‫יש לך זכות לשמור על שתיקה... ‬ ‫‫-פיבי, את בסדר?‬
‫‫פיבי. ‬
‫‫הכול בסדר, מתוקה. בסדר?‬ ‫‫-אדם. ‬
‫‫אתה שוב הגיבור. ‬
‫‫זה נגמר. ‬
‫‫עשיתי מה שביקשת. ‬
‫‫הרוצחת, במרכאות, נתפסה. ‬
‫‫דון תקבל טיפול פסיכיאטרי, ‬
‫‫ותנוקה מאשמה אחרי שאחשוף את הרוצח האמיתי, ‬
‫‫אתה. ‬
‫‫- מונטרוס מתחייב‬ ‫‫להגדיל את התמיכה בבריאות הנפש -‬
‫‫כמובן, כבר מצאת דרך לנצל את המצב לטובתך. ‬
‫‫תיהנה כל עוד אתה יכול. ‬
‫‫אני אמור לקנא. ‬
‫‫האיש חטף אותך באמצע הדייט וגייס את עזרתך‬
‫‫בתפיסת רוצחת ידועה לשמצה. ‬
‫‫זה לא מוזר שעד לפני כמה שבועות‬
‫‫הוא לא ידע שום דבר על סיפורי בלשים, ‬ ‫‫ופתאום הוא נהיה הרקול פוארו?‬
‫‫לך זה נראה מוזר. ‬
‫‫ליידי פיבי אמרה שהוא "הגיבור, שוב". ‬
‫‫זה פשוט נשמע מוזר. ‬
‫‫מתי לאחרונה קראת משהו‬ ‫‫שבו האיש הזר היה כל הזמן הגיבור, ‬
‫‫אבל בעצם לא היה לו שום קשר נוסף לסיפור?‬
‫‫מה את מנסה להגיד?‬ ‫‫-אני לא יודעת. ‬
‫‫הוא פשוט נראה כמו מישהו‬ ‫‫שיודע יותר ממה שהוא מגלה. ‬
‫‫שלום, אהובתי. ‬
‫‫נראה קצת מוגזם בשביל שני אנשים. ‬
‫‫מה?‬
‫‫שום דבר לא מוגזם כשמדובר בך, יקירתי. ‬
‫‫שבי, שבי. ‬
‫‫נחמד. ‬ ‫‫-במה מדובר, אדם?‬
‫‫בך. בעצם, בנו. ‬
‫‫לחיים. ‬ ‫‫-לחיים. ‬
‫‫הנה. ‬
‫‫אולי תפתחי את זה?‬
‫‫פיבי, התינשאי לי?‬
‫‫אוי... אדם... ‬ ‫‫-שכרתי מטוס, ‬
‫‫והוא ייקח אותנו ישר להוטל דו קאפ. ‬
‫‫המקום שבו הכרנו?‬
‫‫אני זקוק לך. ‬
‫‫הבנתי את זה כשכמעט איבדתי אותך. ‬
‫‫או שכמעט איבדת משהו אחר?‬
‫‫מה?‬
‫‫המועדון שלך, המוניטין שלך, ‬ ‫‫אורח החיים שלך... ‬
‫‫אני יודעת על הבעיות הכספיות שלך. ‬
‫‫הסטוקרית שלי סיפרה לי, לא פחות. ‬
‫‫כמה עצוב ומשפיל זה, אדם?‬
‫‫אני לא מוכנה שזה יקרה שוב. ‬
‫‫שיעשו ממני צחוק. ‬
‫‫פיבי, בחייך... ‬ ‫‫-בעבר הייתי טובת לב להפליא, ‬
‫‫היו לי המון טליים חמודים‬ ‫‫שהיו למעשה זאבים אכזריים. ‬
‫‫אני לא כזה. ‬
‫‫אני רוצה מישהו שיאהב אותי. ‬
‫‫יאהב אותי באמת. ממש. ‬
‫‫כי זה הדבר היחיד שלא היה לי. ‬
‫‫אל תדברי ככה, בסדר? אני אוהב אותך. ‬
‫‫אני אוהב אותך יותר מכל דבר בעולם. ‬
‫‫אותי או את הכסף שלי?‬
‫‫כסף? זה לא קשור לכסף. ‬
‫‫אם זה באמת נכון, ‬
‫‫אז תפתור את הבעיות שלך ותחזור אליי, נכון?‬
‫‫ואז אדע שאתה רציני. ‬
‫‫פאק. ‬
‫‫לחיי העצמאות. ‬
‫‫מה... ?‬
‫‫טום לוקווד?‬
‫‫שיט. ‬
‫‫קת'רין. קייט. ‬
‫‫אני יכול להסביר. ‬ ‫‫-"קת'רין"? אתה... ‬
‫‫אוי... ‬
‫‫אוי, אלוהים. ‬
‫‫אתה עובד בשבילו?‬
‫‫אתה עובד בשביל אבא שלי?‬ ‫‫-זה לא מה שאת חושבת. רק... ‬
‫‫הוא שלח אותך לקנות את הציורים, נכון?‬
‫‫הוא רצה לעשות משהו נחמד, ‬ ‫‫לעזור לך להקים את הקרן שלך, ‬
‫‫אבל הוא ידע שאת בקטע של אישה עצמאית. ‬
‫‫אני לא יודעת מה מרתיח את הדם שלי יותר, ‬
‫‫ההערה הזאת או העובדה‬ ‫‫ששיקרת לי כל הזמן הזה. ‬
‫‫לא שיקרתי. באמת התנתקתי מהמשפחה שלי. ‬
‫‫כן, ואתה עובד בשביל המשפחה שלי. ‬ ‫‫זה גרוע הרבה יותר!‬
‫‫הוא באמת מנסה לעזור. ‬
‫‫לא. ‬
‫‫אני יודעת שאתה מאמין בזה, ‬
‫‫כי אתה לא מספיק חכם להבין שמנצלים אותך. ‬
‫‫בזה שאני עוזר לטום לתת לקרן שלך מיליונים?‬
‫‫בזה שהוא שולח לי מסר שהוא תמיד נוכח, ‬
‫‫תמיד בשליטה, ‬
‫‫לא משנה כמה אני מנסה לצאת מהצל שלו. ‬
‫‫אתה יכול ללכת. ‬
‫‫עכשיו!‬
‫‫טוב, היא לא טעתה כשהיא אמרה‬ ‫‫שאני שולח מסרים מעורבים. ‬
‫‫אז מה בדיוק להגיד?‬
‫‫יש פה משהו. ‬
‫‫למה אנחנו מבזבזים זמן?‬
‫‫כי גם אם איפטר ממך, ‬ ‫‫יש את בעיית ג'ו גולדברג. ‬
‫‫כי מה שאמרתי לך היה נכון. ‬
‫‫העבר שלי לא מוצלח. ‬ ‫‫אחרת לא הייתי מבזבז רגע. ‬
‫‫אני חושב עלייך, אני רואה מי את, ‬ ‫‫כמה אכפת לך מאנשים. ‬
‫‫את הטוב שאת מנסה לעשות. ‬
‫‫קינאתי ברגע שראיתי את השמוק הזה נוגע בך, ‬
‫‫ואין לי שום זכות. ‬
‫‫תאמיני לי, אני יודע. ‬
‫‫אבל אני רואה אותך. ‬
‫‫אני בסך... ‬ ‫‫-אתה מנסה להגיד שאתה רוצה אותי?‬
‫‫קייט, ברור שאני רוצה אותך. ‬
‫‫אבל את לא יכולה להיות שלי. ‬
‫‫אני מבינה נכון?‬
‫‫אתה בורח ממי שהיית‬
‫‫וממה שעשית, או משניהם, ואתה לא רוצה שאדע. ‬
‫‫כן. ‬
‫‫אתה רוצה לדבר בכנות, אבל אתה לא יכול. ‬
‫‫אז האפשרות היחידה שלך היא לברוח גם מזה. ‬
‫‫לא. כן. ‬
‫‫כן, טוב, גם לי יש עבר, ג'ונתן. ‬
‫‫במקום אחר, עם שם אחר. ‬
‫‫כל מה שאני רוצה זה לא להיות היא לעולם. ‬
‫‫אם זה משנה, אני רואה רק את קייט. ‬
‫‫אני יודעת. ‬
‫‫אז לעולם לא אשאל מה השם שלך, ‬ ‫‫מי היית, או מה עשית. ‬
‫‫אני לא צריכה לדעת. אף פעם. ‬
‫‫אם תדבר איתי בכנות מעכשיו, ‬
‫‫ואני אדבר איתך בכנות, אז... ‬
‫‫כן. ‬ ‫‫-זה כל מה שחשוב. ‬
‫‫אם תרשה לי להשאיר אותה בעבר, ‬
‫‫אז אני יכולה לכל הפחות לעשות אותו דבר. ‬
‫‫אנחנו מנסים... ‬
‫‫לעשות אותו דבר. ‬
‫‫אני לא חייבת להתנכר אליך, ‬ ‫‫ואתה לא חייב לברוח. ‬
‫‫אפשר פשוט... ‬
‫‫אפשר להיות ככה. ‬ ‫‫-מה שזה לא יהיה. ‬
‫‫הסיבה הכי טובה עד עכשיו‬ ‫‫להיפטר ממך אחת ולתמיד. ‬
‫‫ספה או מיטה?‬
‫‫לא אכפת לי. ‬
‫‫שלום, ג'ו. ‬
‫‫אין כמו בירה קרה אחרי סקס, אתה יודע. ‬
‫‫השיער שלך. אה, והחלון. ‬
‫‫אני מקווה שלא תרצה לי על הצצות. ‬
‫‫לא, אל תכבה את זה, ג'ו. ‬
‫‫עשיתי מה שביקשת. ‬ ‫‫-וסיפקת ביצוע מרהיב. ‬
‫‫הפלת הכול על האישה ההיא. ‬ ‫‫-כן. ‬
‫‫ההזדמנות די נפלה לחיקי, לא?‬
‫‫אבל הגבת מהר. ‬
‫‫ארוטומניה, מבריק. ‬
‫‫הייתי צריך לבדוק בגוגל. ‬
‫‫קשה מאוד להפריך את הקטע‬ ‫‫של "קולות בראש שאומרים לי לעשות דברים". ‬
‫‫בסדר. ‬
‫‫מה עכשיו?‬
‫‫זה נגמר, נכון?‬ ‫‫-נגמר?‬
‫‫גמרנו עם האנשים הקטנים, אם לזה הכוונה. ‬
‫‫רק עוד דבר אחד. הכי גדול וחשוב. ‬
‫‫האירוע המרכזי שלנו. ‬
‫‫כמובן. ‬
‫‫לא. ‬ ‫‫-אתה תמות עליו. ‬
‫‫אז הוא אדם שמייצג את כל מה שאנחנו שונאים. ‬
‫‫תאוות בצע קפיטליסטית. צביעות. ‬
‫‫הוא גם תומך ביריב הפוליטי שלי, ‬
‫‫והוא קוץ בתחת של החברה שלך. ‬
‫‫אבא של קייט. ‬
‫‫טום לוקווד. השטן. ‬
‫‫יהיה לנו ממש כיף להרוג אותו. ‬
‫‫תרגום כתוביות: ברונק פרלמוטר‬