Чарльз Буковскі якось написав:
«Знайди те, що полюбиш…
і дозволь цьому тебе вбити».
Я знайшов Маріенн у Лондоні…
і це майже мене вбило.
Ти вбивця, Джо.
Точніше, вбило Джо Голдберга.
Професор Джонатан Мур лишився загоювати розбите серце
та тихенько собі жити.
Було б чудово, якби все лишилося тихим.
Ти врятував життя Кейт, тому сьогодні підеш з нами.
На жаль, багаті вилупки існують у кожному великому місті Землі,
живуть, незважаючи ні на що.
Давай.
Всі ці наслідки падають на голову маленької людини.
Прогнися трохи.
А триматися від них подалі виявилося доволі важко.
Вони танцюють, доки світ палає.
-Треба було намагатися краще. -Пий!
Малколм? Чекай, це я…
Та все виявилося ще гіршим колом пекла, ніж я думав.
«Коли лишав його в тебе на столі,
думав, ти потонеш за мої гріхи».
Це зробив не я.
Вони називають його Винищувачем багатіїв.
Я не зміг швидко все розгадати.
І посеред всього є одна людина, яку варто врятувати.
-Я шукав вбивцю, як міг. -Ти вбив Малколма,
-бо закохався у Кейт? -Ні, а ти?
Я думав, все розгадав.
Мабуть, питаєш себе, де ти.
І не кажи, та від роботи я не відмовлюся.
Ми повісимо всі вбивства на нього.
Хапайся!
Я знаю, хто ти, Рісе.
Ти забагато в мене забрав.
Твоє минуле мене не лякає.
-Я не можу. -Сраний Капітан Америка.
Ти думаєш, що лише починаєш, та ти помиляєшся.
Я, Ріс Монтрос,
офіційно виставляю свою кандидатуру на пост мера Лондона.
Бо я тебе зупиню.
Я жив у мікрорайоні у Льюішемі.
КАНДИДАТ У МЕРИ
Я бачив багато разів,
як люди не отримують рівні шанси.
Якщо я стану мером,
то зроблю більше для робочого класу Лондону.
Визнаю, ти дуже кмітливий психопат.
Хто повірить, що майбутній мер — серійний вбивця?
Ідеальне прикриття.
Що, як ми не дуже й зацікавлені у роботі?
Та я знаю тебе, жорстоку людину у своєму аморальному всесвіті.
Але я не знаю чому.
А що з вбивствами ваших багатих друзів?
-Так. Нащо ти їх вбив? -Я розумію, що людям цікаво.
Поліція знайде та спіймає вбивцю, я вірю в них.
Та кого впіймає поліція?
Зараз я герой-рятівник Роалда.
Як скоро ти спробуєш переграти і повісити все на мене?
-Дякую, що прийшли. Дуже радий. -Радий зустрічі.
Мені не повірять, якщо тебе здам.
Та я можу спіймати тебе та дістати залізні докази,
щоб спинити тебе.
ТИ
По-перше, знайти, де ти живеш.
Після мирного розлучення
ти купив простору трьохкімнатну квартиру.
Гарна, але непретензійна.
До Хендерсонів влізти важко, а тут ще гірше.
Треба дістати тебе якось інакше.
Давай просто це зробимо. Дякую, що допомагаєш.
Якщо ці курви з бюро хочуть, щоб я забрала речі Малколма,
могли б хоч двері відімкнути.
Через тебе мені довелося її відштовхнути.
Не дивно, що той глист знову до неї причепився.
В мене попереду ще вечір збору коштів.
Я отримав твоє миле запрошення, але я не зможу потрапити на вечір.
Я втечу на кілька місяців.
Відвезу родину на Сен-Барт, аби розслабити нерви.
Поки ситуація охолоне.
Поїхали разом.
Відпочинемо, доки спіймають психа,
а потім влаштовуватимеш благодійні вечори.
Я дуже ціную пропозицію. Але я не боюся цього психа.
В нас охорони більше, ніж…
Нікому тебе не спинити, якщо ти вирішила щось зробити.
Привези мені сувенір або пляшку рому.
Боже мій, він не заслуговує ні її, ні її дуже милого запрошення.
СПЛИВАННЯ: АРТ-ВІДРОДЖЕННЯ ПАМ'ЯТІ САЙМОНА СУ
Якби не ти,
вона запросила б і мене.
Стіве, я не продам тобі «Майбах», «Роллз»
та мій «Астон» дешевше їхньої вартості.
Я чув, що ти не у найсильнішій позиції, щоб торгуватися.
-Що? -На межі банкрутства.
Працівники йдуть від тебе.
Думаю, Фібі не в курсі.
Та, гей, чом би не окільцювати її? Це допомогло б з клубом.
Бач, тому ти й самотній.
Ти кажеш про пропозицію руки, як про обід.
Це має бути ідеально.
-Ти ж у діамантах, сам знаєш. -Знаю. Вони коштують ціле королівство.
Давай так.
Я дістану тобі діамант, вартий більше колекції автівок.
Якщо Фібі погодиться, отримаєш дружину та нескінчені фінанси.
-Ти у виграші. -А якщо відмовиться?
Повернеш камінчик, і я лишу собі твою колекцію автівок.
-Стіве. Нащо мені так ризикувати? -Бо ти у відчаї.
Чи ти просто гівнюк, який
не може жити, якщо не трахне мене своїм мікропенісом.
Гаразд. Не погоджуйся.
Впевнений, Фібі з радістю вийде за фінансову та емоційну чорну діру.
Хрін з тобою.
Домовилися.
Ти, інцестне дупло з Челсі.
-Готуйся жерти лайно. -Ага.
-Фібі. -Привіт, Стіве, любий.
Рада тебе бачити.
-А я — тебе. Бувай. -Навзаєм.
Що сталося, горішку мій милий?
Коли обіцяв, що ми розберемося з проблемами,
я думала, це буде в одній кімнаті.
Авжеж. Але я казав, що в мене сьогодні дуже важлива зустріч.
Я знову не спала.
Щойно заплющую очі, бачу, як вогонь нищить Хемпсі.
Вранці я бігала, аби послухати пташок.
-Це чудово. -Ні, не чудово.
І за мною ніби стежили.
Ти відома. Коли за тобою не стежили?
В тебе є охорона. Це був не Зарек?
-Я сумую за Віком. -Знаю.
Дихай глибше. Іди сюди.
Все гаразд. Все добре.
Ти не спала кілька днів, не дивно,
що в тебе з'явилася параноя.
Ні. Ні, Адаме, ти не розумієш.
Схоже, наче за мною пильнують.
Ти мені не віриш?
Гадаю, тобі потрібен я.
Поживеш тут, доки не прийдеш до тями.
Це може допомогти.
Я хочу пентхауз.
Авжеж.
Твій будинок не варіант.
Тому треба спіймати тебе у місті самого, без охорони.
Добре, що ти нарцис. Ти дав мільярд інтерв'ю.
Тобто, на що схожий звичайний день Ріса Монтроса?
Боже, він дуже нудний.
Якщо не враховувати вбивства.
Пишеш ти вдома,
ти краще поїси вдома, ніж десь, граєш в онлайн-покер теж вдома.
Виходиш з дому лише для волонтерства у лікарні.
Вдома ти в безпеці, а на публіці вічно з людьми.
Як тебе дістати, коли я не можу до тебе підступитися?
Професоре. Привіт.
У вас ще робота, забули?
Трясця.
-Все гаразд? Ви якийсь пом'ятий. -Пробач. Захопився дослідженням.
Це щодо Ріса Монтроса?
Трясця.
Хочу взяти його минуле,
як сучасну діккенівську історію «з грязі у князі».
Можете не соромитися.
Вам подобається Ріс Монтрос, як і всьому Лондону.
Навіть я маю зізнатися, що він хоче зробити правильно,
якщо мова про політику.
Тебе надурили, Надю.
Подруга бачила його без футболки на ранковій пробіжці
навколо Реджентс-Парку минулої суботи.
-Реджентс-Парк. -Він тренується для марафону.
Мені пощастило, завтра субота, отже, ми зустрінемося у парку.
Лишилося кілька проблем.
Як тебе довезти сюди?
Отакої, це ж сам герой пожежі у будинку Хемпсі.
Один з плюсів проживання у мікрорайоні -
-вміння взламувати замки. -Чого тобі?
А не зрозуміло?
Мені потрібен друг.
Той, хто розділяє мої інтереси, схожий на мене.
Кому я можу розповісти всі мої секрети.
Як нащо ти вбивав цих людей?
Ти розумний, нащо мені,
перспективному меру Лондона, їх вбивати?
Бо всі вони так чи інакше стали загрозою твоїй кампанії.
Бачиш? Ти розумієш.
Малколм шантажував мене захопленням азартними іграми.
Експлуатація Саймоном жінок могла випливти. Це мені не треба.
Джемма…
Перепихон по п'яні, чи чотири, коли я був ще у шлюбі.
Вона могла розтулити свій писок
та зганьбити мене, обісрати мій імідж та кампанію.
Ти хворий.
Краще практичний.
Вони лише заважали, а тепер мені потрібна
кінцівка історії винищувача багатіїв.
Це відволікає від гарних речей, які я намагаюся робити для міста.
Тобі наплювати на місто.
Я люблю Лондон.
Ну, я люблю владу.
Гріх не скористатися моїми силами
у максимальному масштабі.
Ти мені не байдужий, Джо.
Інакше, ти б вже був мертвий.
Наша схожість — рідкісна річ.
Я не приймаю її як належне.
Зараз ми б обговорювали книги за пінтою,
якби ти вбив Роалда та скинув все на нього, як я просив.
І я знаю твої сили, і коли ти не дотягуєш до рівня,
це так розчаровує.
Даю тобі шанс все виправити.
Знайди цапа-відбувайла.
Рісе, як…
Я подбаю про «як», ти подбай про «хто».
Інакше за все це постраждаєш ти.
Сьогодні великий захід.
Ми дуже вдячні, що ви прийшли, хоч і часу було мало.
Бухгалтер зараз на невеличкому відпочинку,
тому буде затримка, але ми вам заплатимо.
Поправиш краватку?
Сьогодні на захід прийде поліція.
Хочуть за нами спостерігати.
Все пройде як по маслу.
Трясця. Ти його сюди запросила?
Біля нього я почуваюся безпечніше.
Він як моя людина-валіум.
І він герой.
Як швидко люди забули, що це я його витягнула
з палаючого будинку.
Як кажуть: «Чим холодніше погляд, тим гарячіше серце».
-Кажуть, га? -Я ще не бачила, щоб її так вразили.
Сідай. Нам треба поговорити.
Адам каже, я параною,
але я впевнена, що за мною стежать.
-Бачила когось? -Ні. Просто є відчуття.
Я навіть почала сумніватися у друзях.
Як би мені не боліло бачити її засмученою, я шукаю цапа-відбувайла.
Впевнений, вони дикуни, та хіба вони настільки погані?
Милий Джонатан.
Ти й гадки не маєш, так?
Це має лишитися між нами.
Перша — Софі.
Обожнюю її. Вона наче янгол.
Але постійно під пігулками та для неї найголовніше — це кар'єра.
Одну хвилинку.
Переклад: наркоманка, яка шукає слави, порожня, а не зла.
Не можу уявити, щоб вона робила щось погане.
Тепер Блессінг.
Скарб. Розкішна, висока, худа легенда.
Але не з добріших овечок.
Безсердечна, егоцентрична, навіть соціопатична.
Бізнес в неї не з найтрадиційніших.
Піраміди.
Нічого непідозрюючі престарілі довіряють їй трохи більше, ніж треба.
Брехнею забирає в бабусі її пенсію. Ось що вона робить.
Я розумію, чому ти думаєш, що вони можуть…
Боже, ні, я лише пліткую, любий.
Не думаю, що хтось з них скривдить і мухи.
А ось Конні…
-Продовжуй. -Я дуже непокоюся.
Він зовсім без гальмів.
П'є вранці. Накачується наркотою під зав'язку. Запальний.
Навіть поліція його підозрює, бо він не має алібі.
-Те, що треба. -Ну, привіт.
Джонатане, не дивися.
Хто це, трясця, такий?
Якого він її так торкається?
Це Ніко Леандрос.
Спадкоємець судноплавного бізнесу,
холостяк, ходячий секс.
Що він робить у Лондоні?
Давно не бачилися. З Міконосу?
На твій захід просто так не потрапиш.
Ні, я не можу відволікатися. Вона вільна жінка.
Співчуваю твоїй втраті.
Я заспокоюю себе тим, що Саймон хотів би померти молодим.
Його робота житиме далі.
До речі,
я хотів зачарувати тебе, щоб ти провела особистий показ.
Картини ще не готові, Ніко,
і сьогодні прийдуть серйозні колекціонери.
А я лише чарівна іграшка для сексу, яка на гроші батька купує трендові речі.
-Так ти думаєш? -Ну…
Так, варто зазначити, я більше не працюю на батька. Ага.
Більшу частину мого життя
він обирав за мене кожну думку,
почуття та вибір.
Нелегко було вирватися, та я зміг. Я женуся за своїми бажаннями.
За мистецтвом включно.
А оскільки ти не користуєшся прізвиськом Локвуд,
думав, ти мене зрозумієш.
Ось що я скажу.
Зроби пропозицію, і мені знадобляться гарантії.
Але я віднесуся до неї серйозно. Думаю, це справедливо.
До зустрічі сьогодні.
Я запросив Конні перекусити, щоб перевірити, чи можна його підставити.
Я здивувався тому, який він радий був мене чути.
Мабуть, думаєш, я це заслужив.
Він наче знає, чому я тут.
Ні. Ні.
-Що сталося? -Впав у туалеті.
Як бачиш, справи в мене не дуже.
Я радий, що ти зателефонував.
Я маю перед тобою вибачитися за усе, що сталося у Хемпсі.
-Емоції зашкалювали. -Просто скажи це.
Познущайся. Ти герой.
Я вилупок.
Поліція думає, що це все я. Ти в курсі?
Ти?
Повний абсурд.
Це сильно допоможе.
В мене немає жодного алібі.
Не тому що я вбивця, просто…
Я так мало пам'ятаю.
Я настільки накачуюся, що ледве пам'ятаю власне ім'я.
І правда у тому, що це та наркота —
єдине, заради чого я встаю з вранці.
Мені шкода.
-Зі зламаним носом кокс не нюхнути. -Знаю.
І я попросив служницю вдути дозу у дупу, вона звільнилася.
Це коли хтось вдуває кокс тобі у дупу через соломинку.
Це найсумніше, що я чув.
Допоможи мені, Джонатане.
Коли Фібі з тобою познайомилася, вона сказала, що твої слова
сильно на неї вплинули.
Що ти їй сказав?
-Ми багато про що розмовляли… -Що мені робити?
Стати кращою людиною.
Зробити щось з грошима, а не жити, як у «Покидаючи Лас-Вегас».
Чи мені вже не допомогти?
Якщо підставлю його,
це врятує його життя.
Знайдеш когось, перевір свою морозилку.
НОВЕ ПОВІДОМЛЕННЯ
Зроби це сьогодні, або завтра це будеш ти.
Ага, жодного тиску.
СХ
Зайнятий вечір, неуважні гості, сильні напої…
ідеальне місце для ПІД-СТА-ВИ.
Колекція Су змішана з кількома художниками,
яких фонд хоче взяти під крило.
Роздивляйтеся, насолоджуйтеся, а якщо будуть питання,
питайте відразу.
Я хочу, щоб все пройшло добре для Кейт.
Я маю зробити це тихо.
Чудово, мої друзі-детективи.
Де Конні?
Я це зроблю, друже.
«Друже»? Я думав, що розважливий козел.
-Адаме… -Я сказав дещо у Хемпсі,
та я був під наркотою, а зараз — чистий, як Папа Римський.
І я пробачаю тебе за все. Серйозно. Слухай.
Я зроблю пропозицію Фібі.
Я дістав крутий камінчик, замовив літак,
влаштую все, як у казці.
-Вітаю. -Дякую.
Слухай, вона цінить твою думку,
тому, коли побачиш її, може, скажеш щось гарне
про те, як я перед тобою вибачився?
Вибачився?
Ти найкращий.
Я маю піти закінчити підготовку,
придивишся за нею, доки мене не буде?
Їй зараз важко, скажи їй щось гарне, гаразд?
-Адаме, я зайнятий. -Щось гарне.
Професоре Мур?
Надю… Едварде. Привіт.
Я заплуталася. Ви багатий? Без образ, просто…
В мене тут друзі. А ви?
Моя мати хотіла, щоб я занурився у культуру.
А Надя — моя…
-Як ми це називаємо? -Подруга.
Принесеш мені випити?
Я ж, трясця, це передбачив.
Я трохи здивувався.
Нікому не кажіть, та, мабуть, я помилялася.
Едвард, може, доволі непоганий.
Він не винний у тому, що його батьки — злі газетні гадюки.
Він дуже намагається не бути гівнюком, отже…
Трясця. Боже…
Це леді Фібі. Думаєте, вона погодиться на селфі зі мною?
Це до іронії очевидно, але…
-Вона дуже дружелюбна. -Ви її знаєте?
Познайомте нас.
З радістю, але я маю підкинути гниле вухо одному негіднику.
Познайомлю, але пізніше.
Я маю декого знайти та дещо віддати.
Я ще повернуся. Ще побачимося.
Мовчи, нічого не кажи.
-Привіт. -Привіт.
Чудово виглядаєш.
Все чудово виглядає.
-Ми не зобов'язані це робити. -Так.
Але дозволь лише сказати,
знаю, це, мабуть, було важко влаштувати…
Не логістично, а взагалі…
Ти надсилаєш змішані сигнали.
Так.
Кажеш, що не хочеш продовжувати, та приходиш на мій захід.
Кажеш приємні речі, це мило.
І від цього мені ще гірше.
Так.
-Кейт. -Ти…
Ти справді знаєш, чого хочеш?
Пробач.
Я хочу піти за нею, виправити все.
Я хочу бути з нею, допомагати, доки вона намагається зробити
щось гарне з цього жаху.
Я хочу бути всім, але не доставщиком відрізаного вуха.
Вау, ти тільки все полегшуєш.
-Джонні. -Привіт.
Боже, я скучив за тобою. Хочеш випити?
Я більше не п'ю, але це не значить, що ти теж повинен.
Наша розмова мене пробудила.
-Так? -Коли я побачив твоє обличчя,
повне жалю, коли я розповів тобі про кокс у дупі…
Тоді я осягнув, що маю змінитися.
Я хочу щось зробити зі своїми грошима.
А не жити, як у «Покидаючи Лас-Вегас».
-Неможливо. -Я дивлюся на тебе, Джонатане.
Без грошей, одягаєшся, як бібліотекар, та ти не даєш цьому
завадити тобі бути гарною людиною.
І я хочу бути таким. Бути, як ти.
Надумав же коли взятися за голову.
Я записався на реабілітацію.
Знаю, але поїду завтра.
Все, як ти сказав, чим більше ти проводиш з кимось час,
тим більше ти проклятий бачити у ньому людину.
Стривай.
Я дякую моїй вищій силі за тебе.
Ну ж бо. Помедитуй зі мною.
Почну з глибоких подихів.
Ось так.
Але ти загрожуєш моєму життю і в мене немає вибору.
Ом.
Проходьте, Кейт десь поряд.
-Леді Борхолл-Блекворт? -Так.
Поліція просила провести вас у безпеку.
-Гаразд. -Ходімо негайно.
Гаразд.
Що відбувається?
Розповім більше, коли дійдемо.
Гаразд.
Пробачте.
Леді Фібі, можна зробити з вами швиденьке селфі?
Я ваша велика фанатка.
-Йой, я така рада. -Ні, на жаль, не зараз.
Пробач, люба.
Поліція хоче терміново мене бачити.
Що я прогавив?
Фонд Кейт щойно отримав серйозний старт.
Ніко купив всю арт-колекцію Саймона.
Мистецтво брата б'є нові рекорди… Він став більшим, ніж був за життя.
Випити. Негайно.
Ніко, якого біса?
Я не міг обрати, що більше подобається, тому купив все.
Це якщо я підтверджу цю дику покупку…
Припини. Я позичу більшість національній галереї Афін.
А кілька лишу вдома.
Може, порадиш які, за більш затишних обставин.
Я не іду додатком.
Це я цілковито розумію.
Ти ідеш окремо.
Якщо я досі тут стою, це значить, що я слухаю.
Карти на стіл. Ти до біса гаряча, Кейт.
Ти розумна та сильна, і це дуже сексуально.
Правда в тому, що я так обожнюю трахатися, що вважав би це
прокляттям, якби не був у цьому майстром.
У мене.
Завтра.
Будь з вином.
Я буду з шампанським.
Кейт, люба!
Я не заздрю, бо я не з Кейт, я не можу.
Тому не заздрю.
Гей. Щось відбувається?
Я попросила леді Фібі селфі.
А її тягнула якась дуже груба офіціантка.
Поліція хоче її бачити.
Якщо ми у небезпеці, я маю попередити друзів.
Зник мій телефон.
Не хвилюйся через друзів. За ними пильнують.
З ситуацією вже розбираються.
Давай присядемо, розслабимося.
Гаразд? Про все вже дбають, не хвилюйся.
Ви сказали, поліція хотіла мене бачити.
Думаю, ти витримаєш правду.
Поліція нічого не робить.
Хтось має тебе захистити.
Це була моя ідея.
Привести тебе до безпечної кімнати.
Безпечної?
Від вбивці.
Я спеціально посилила двері.
Не бійся.
Ти мене знаєш.
Точно, знаю.
Я бачила тебе, ти фотографиня.
Ні, я твоя подруга.
Все гаразд.
Ти через стільки пройшла. Я про тебе подбаю.
Все буде гаразд.
Дуже дякую.
Я бачу, ти дуже постаралася,
але я б хотіла піти.
Тому давай відімкнемо ці двері.
Авжеж, ні.
Ми нікуди не підемо.
Гаразд, дякую.
Жоден з офіцерів не просив офіціантку
відвести леді Фібі.
На що ми чекаємо? Вони не могли піти далеко.
Перевіримо вулицю та автівки. Ти — позаду, я — попереду.
І хай хтось займеться камерами.
-Я теж пошукаю. -Лишайтеся тут. Зберігайте спокій.
-Ми про все подбаємо. -Але…
Кейт, шоу має продовжуватися. І щоб ніякої паніки.
Ми не можемо дозволити зруйнувати цей вечір. Я цим займуся.
-Це винищувач багатіїв? -Ні, ти сказав, що все скінчено.
Фібі сказала, їй здається, що її переслідують.
Я думав, вона перебільшує, та, може…
Чи найочевидніше і є відповідь.
Вбивця винищував її друзів, тепер забрав її.
Це не вбивця. Точніше, може, бути не він.
Якщо вона каже, що за нею стежать, я їй вірю.
Гаразд.
Куди б ви відвели Фібі, будь ви її переслідувачем?
Я б знав, що відразу перевіряються камери,
-бо думають, що я пішов з нею. -Вона тут?
Гадаю, на щось інше часу не було.
Вона має бути в одній з кімнат з однією чи без сусідніх стін,
якщо буде кричати.
Може, біля пожежного виходу.
-Їх не може бути багато. -Скажи копам.
-Я перевірю план поверхів. -Ага.
Я дуже вдячна за піклування, Дон.
Це найважливіший захід моєї найкращої подруги Кейт,
і я маю її підтримати.
Ходімо разом.
Фібі, ти так багато для всіх робиш,
але я не можу тобі дозволити наражати себе на небезпеку.
Я ховаю тебе тут, доки поліція не знайде вбивцю.
Я напишу твоїм друзям, що ти пішла додому раніше.
А завтра вранці ми вислизнемо.
В мене є квартира.
Я знаю, ти любиш подушки.
Я купила тобі цілу гору.
Не бійся.
Там ти будеш у безпеці. На дверях є великі замки.
Я не дозволю нічому статися з моєю подругою.
Пам'ятаєш тату, які ми зробили?
ПОДРУГИ
Покажи мені свою.
Вона загоїлася?
Мабуть, була неглибока.
Пізніше зробимо іншу.
Скористаємося цим. Все буде гаразд.
Головне не її вигляд,
а глибокі наміри за нею.
Допоможіть! Хто-небудь, допоможіть!
-Допоможіть! -Я ж казала, це небезпечно.
Це небезпечно.
Там божевільна людина.
Дай…
Яка я дурна.
Останнім часом я дуже знервована, Дон.
Я дуже вдячна, що ти про мене піклуєшся.
Для цього і потрібні друзі, так?
Ти ж гарна подруга, так?
Я — твоя найкраща подруга, Фібі, а ти — моя.
Я намагаюся бути гарною подругою.
Знаю. За всі ці роки, які я бачила тебе по ТБ,
слідкувала за тобою у соцмережах, я відчула зв'язок між нами.
Коли ти була на Бора-Бора та твітнула про сонячний промінь,
я знала, що так ти кажеш мені, що я була світлом твого життя.
Хотіла б я, щоб ти була там.
Може, давай покинемо це бісове місто та злітаємо сьогодні туди?
-Справді? -Так! Так!
Давай я напишу Адаму, він забронює нам літак.
Ні.
Тобі буде важко це почути, але Адам не такий, яким ти його вважаєш.
-Тобто? -Він банкрут.
Він використовує тебе, як талон на їжу.
Ні, Дон, це не правда.
В Адама багато грошей.
Ні, в нього купа боргів!
Про це каже вся прислуга, тому вони й уходять,
бо думають, що їм не заплатять.
Кажуть, він щойно продав свою колекцію автівок.
Його автівок?
Ні, Адам ніколи б їх не продав.
-Він любить автівки… -В Адама Пратта повно таємниць.
Ще кажуть, що він тобі не вірний.
Мабуть, ти просто не звертала увагу.
Моя мати робила так само.
Довіряла всю себе чоловікові…
який на публіці поводився з нею, як з принцесою Діаною,
а вдома принижував, як тільки міг.
Згодом, про це дізналися всі.
Як жахливо.
Ось так робити з людини дурня.
Я благала її піти від нього, мати хоч краплю самоповаги.
Та не можна керувати коханням, коли ти сама себе більше не любиш.
-Я не хотіла тебе засмутити. -Ні.
Ні, ні.
Добре, що ти мені розповіла.
Ніхто ще про мене так не дбав.
Розкажи ще про свою маму.
Персонал готелю.
Ви невчасно.
Звідси затоплює кімнату внизу, тому я маю зайти.
Джонатане! Це ти?
Так.
Все гаразд?
Я з моєю подругою Дон.
Я розповідала тобі про неї.
Так?
Так, жінка-папараці, з якою я розмовляю через телевізор.
Авжеж, я пам'ятаю Дон.
Може, впустиш мене поговорити віч-на-віч?
І не мрій.
-Він може бути вбивцею. -Ні, це не він.
Він герой, який врятував мого друга.
Тоді чому він прикидається персоналом?
Бо, мабуть, думав, що зі мною щось сталося.
-Так, Джонатане? -Так.
Слухайте, я не хочу, щоб ви панікували.
Але ви обидві у небезпеці, вбивця тут.
Впустіть мене, я все поясню.
Я йому не вірю.
Джонатан — найчесніша людина, яку я знаю.
І йому не треба лишатися там, де вбивця.
Якщо з ним щось станеться, я тебе не пробачу.
Привіт, Дон.
Можеш мені довіряти.
Я друг.
Замкни двері.
Що ти хотів розповісти про вбивцю?
Чекай, я тебе знаю.
Я пильнувала за тобою, щойно ти з'явився з Фібі.
Я бачила тебе на політичній промові.
Ти поводився дивно, наче не хотів, щоб тебе бачили.
Я слідкував за тобою, а вона — за мною.
Я не змогла нічого про нього знайти.
Він не той, за кого себе видає. Він або шахрай, або ще гірше.
Я не хочу цього чути.
-Джонатан — мій найкращий друг. -Невже?
Коли день народження Фібі?
Третє серпня. Улюблена пісня? «Гів мі мо» Брітні Спірс.
Ім'я собаки у дитинстві. Панкі Спанкі Спаркл.
Йому на тебе наплювати. Він ще один приживала.
Чого ти хочеш від леді Фібі? Кажи мені правду.
Гаразд.
Ось тобі правда.
Які б ти не думала у тебе є відносини з цією жінкою, їх немає.
Це лише частина твоєї уяви.
-Ти хочеш мене заплутати. -Тобі вона не байдужа. Це правда.
-Але глянь на неї. Вона налякана. -Я не вірю.
-Скажи йому. -Дон, все гаразд.
Я знаю, що ти гарна людина, але тобі потрібна допомога.
-Тобі зле. -Мені не зле, я нормальна.
Німецький листоноша думав, що знає мою подругу Мадонну.
Виявилося, він страждав від дечого, що зветься еротоманією.
-Це марення. -Це не так.
Наче когось знаєш, а це не так. Він думав,
вона фліртує з ним світлофором.
Я не така. Я знаю, що реальне.
Ми досі можемо бути друзями. Сьогодні ж почнемо спочатку.
Поклади ножа.
Відімкни двері.
Випусти її.
Але вона у небезпеці.
Якщо хтось її вб'є, я ніколи собі не пробачу.
Я ніколи не пробачу тобі!
Кинь ножа.
Ти божевільна! Віддай…
Я намагалася бути ввічливою, ти, божевільне курво.
Але з мене досить!
Мені осточортіло, що мною маніпулюють,
що мене недооцінюють та роблять вигляд, що захищають.
Думаєш, ти мене знаєш, Дон?
Що я зроблю далі?
Кажи!
Стояти! Не рухатися!
-Покладіть ножа! -З радістю.
Ця жінка викрала мене, намагалася порізати мене
та вбити Джонатана.
Фібі, я цього не робила.
-Я хотіла допомогти. -Ендрюс, перевір сумочку.
Фібі, я тобі допомагала.
Боже. Як огидно.
На відміну від Конні, який шкодив лише собі,
Дон загрожувала Фібі. Це кращий вибір.
Це сережка Саймона.
-Вона — винищувачка багатіїв. -Ні.
Вас заарештовано у підозрі у вбивстві Малколма Хардінга,
-Саймона Су та Джемми Грем-Грін. -Я цього не робила.
-У вас є право зберігати… -Фібі. Все гаразд?
Фібі.
-Все гаразд. -Адаме.
Знову герой.
Все скінчено.
Я зробив, що ти просив.
Вбивцю, у лапках, спіймали.
Дон отримає психіатричну допомогу
та реабілітують, щойно я розкрию справжнього вбивцю,
тебе.
Монтрос обіцяє посилити психічну допомогу.
Авжеж, ти розкрутив це собі на користь.
Насолоджуйся, доки можеш.
Мені варто позаздрити.
Він перехопив мою подругу та за її допомогою
зловив відомого вбивцю.
Знаєш, що дивно, ще нещодавно
він нічого не знав про детективи, а тепер він раптом став Еркюлем Пуаро?
А ти знаєш.
Леді Фібі сказала дещо про те, що він знову став героєм.
Просто це дивно.
Коли ти востаннє читав щось, де аутсайдер є героєм,
хоча він і не має глибокого зв'язку з історією?
-До чого ти хилиш? -Не знаю.
Просто він схожий на того, хто знає більше, ніж показує.
Привіт, кохана.
Якось це забагато для двох.
Що?
Коли мова про тебе забагато не буває, люба.
Сідай, сідай, сідай.
-Чудово. -До чого все це, Адаме?
Це для тебе, точніше, для нас.
-Будьмо. -Будьмо.
Ось.
Може, зазирнеш?
Фібі, чи вийдеш ти за мене?
-Боже… Адаме… -Я замовив нам літак,
він відвезе нас прямісінько до «Хотель дю Кап».
Де ми вперше познайомилися?
Ти мені потрібна.
Я зрозумів це, коли майже тебе втратив.
Чи коли ти втратив дещо інше?
Що?
Твій клуб, репутацію, стиль життя…
Я знаю про твої проблеми з грошима.
Мені розповіла переслідувачка.
Це так сумно та принизливо, Адаме.
Я не дам робити з себе...
дурепу.
-Фібі. -У минулому я була дуже добра,
мала стільки любих ягнят, які виявилися жорстокими вовками.
Це не про мене.
Мені потрібен той, хто мене кохає.
По-справжньому.
Це те, чого я ще ніколи не мала.
Не кажи так. Я тебе кохаю.
Я кохаю тебе більш за все.
Мене чи мої гроші?
Гроші? Справа не у грошах.
Якщо це так,
тоді виріши свої проблеми та повернися до мене, гаразд?
Тоді я повірю.
Трясця.
За незалежність.
Якого…
Том Локвуд?
Трясця.
Кетрін. Кейт.
-Я можу пояснити. -Кетрін? Ти…
Боже…
Боже мій.
Ти працюєш на нього?
-Працюєш на мого батька? -Це не те, чим здається. Я…
Він змусив тебе купити всі картини, так?
Він хотів зробити щось приємне, допомогти твоєму фонду,
та знав, що ти робиш це як незалежна жінка.
Не знаю, що саме мене бісить більше,
ця фраза, чи те, що ти брехав мені увесь цей час.
Я не брехав. Я пішов зі своєї родини.
Так, аби працювати на мою. Це набагато гірше.
Він справді хоче допомогти.
Ні.
Я знаю… Знаю, ти віриш у це,
бо ти не помічаєш, як тобою маніпулюють.
Щоб я допоміг Тому дати твоєму фонду мільйони?
Щоб ти передав мені сигнал, що він нікуди не дівся,
що він все контролює,
як би я не намагалася вийти з його тіні.
Забирайся геть.
Геть!
Вона не помилилася, коли сказала,
що я надсилаю змішані сигнали.
І що мені, трясця, сказати?
Між нами щось є.
Тоді нащо ми марнуємо час?
Бо навіть якщо я здихаюся тебе, лишиться проблема Джо Голдберга.
Бо те, що я сказав, правда.
Моє минуле не найкраще. Інакше я б не марнував ні миті.
Я думаю про тебе, бачу, яка ти, як ти дбаєш про людей.
Те добро, що ти намагаєшся зробити.
Я приревнував, щойно побачив, як той козел тебе торкнувся,
а в мене на це нуль прав.
Повір, я знаю.
Але я бачу тебе.
-Я лише… -Ти намагаєшся сказати, що хочеш мене?
Кейт, авжеж, я хочу тебе.
Але я не можу тебе мати.
Я вірно зрозуміла.
Ти втікаєш від того, хто ти
та що зробив, чи і те, і те, і не хочеш, щоб я про це дізналася.
Так.
Ти прагнеш бути чесним, але не можеш.
Тому єдиний вибір — втекти від цього.
Ні. Так.
Так, в мене теж є минуле, Джонатане.
В іншому місці з іншим іменем.
Все, що я хочу — не бути нею знову.
Можу сказати точно, все, що я бачу — це Кейт.
Я знаю.
Тому я ніколи не спитаю твого імені, ким ти був чи що робив.
Мені це не треба. Взагалі.
Якщо відтепер ти будеш зі мною чесним,
я буду чесною з тобою, і тоді…
-Так. -Це найголовніше.
Якщо ти даєш мені лишити її у минулому,
найменше, що я можу, зробити теж саме для тебе.
Ми намагаємося.
Зробимо те ж саме.
Я не збираюся тебе ламати, тому ти не маєш від мене тікати.
Ми можемо просто…
-Бути цим. -Щоб це, трясця, не було.
Це ще краща причина
навіки прибрати тебе з мого життя.
Диван чи ліжко?
Наплювати.
Привіт, Джо.
Знаєш, ніщо не порівняється з холодним міцним лагером після сексу.
Твоя зачіска, друже. І твоє вікно.
Сподіваюся, ти не відчитуватимеш за підглядання.
Ні, ні, ні, не вимикай, Джо.
-Я зробив, що ти просив. -І чудово впорався.
-Підставив ту жінку. -Так.
Можливість сама потрапила під руку.
Ти вигадував на ходу.
Еротоманія, трясця, це геніально.
Мені довелося це загуглити.
Це «голоси в моїй голові мене змусили це зробити» не спростуєш.
Гаразд.
Що тепер?
-Це кінець, так? -Кінець?
Ми закінчили з пішаками, якщо ти про це.
Лишилася одна річ. Найбільша й найвеличніша.
Наш головний захід.
Авжеж.
-Ні. -Тобі сподобається.
Він являє собою все те, що ми ненавидимо.
Жадність капіталіста, лицемірство.
Ще він підтримує мого політичного опонента,
і він найбільший біль твоєї дівчини.
Батько Кейт.
Том Локвуд. Диявол.
Як же весело нам буде його вбити.
Переклад субтитрів: Fatun Volodymyr