Tidligere på You:
En kvinne kidnappet meg, ville skjære i armen min og drepe Jonathan.
-Gift deg med meg. Jeg trenger deg. -Meg eller pengene mine?
Faren min heter Tom Lockwood. Han er en av verdens mektigste menn.
Jeg har også en fortid, Jonathan, med et annet navn.
Jeg vil aldri være henne igjen.
Finn noen å skylde på. Ellers blir du tatt for alt.
Hun er Spis de rike-morderen.
Han er den typen mann som vet mer enn han sier.
-En siste ting. Tom Lockwood. -Kates far.
Det blir gøy å drepe ham.
Ting jeg har fått vite om Kate på vår første date:
Hun er upretensiøs, ville bare gå en tur i byen.
Tar ikke seg selv så alvorlig.
Lytter faktisk.
Og har nesten en synsk evne til å…
Jeg hører at du tenker. Spytt ut.
Jeg beundrer bare utsikten.
Herregud, du er en klisjé.
-Faller normale jenter for det? -Si meg, blir du forført?
Ja, for jeg er toppen av normalitet.
Jonathan, kjære, er det dette?
-Er dette hva? -Vårt fremtidige nabolag.
Hvor vi stifter en normal familie.
Etter vårt vanlige bryllup og lever våre normale liv.
-Skal vi by på et hus? -Jeg vet ikke.
Det er langt unna ditt blomstrende, uavhengige galleri.
Ja.
Men det er sykkelavstand til universitetet.
-Og min sjeldne bokhandel. -Ja.
Som, mot alle forventninger, også blomstrer.
Den er bare til støtte for vår felles veldedighet for…
-For? -For foreldreløse.
Foreldreløse.
-Vi lærer dem å lese. -Og svømme.
Og lage kunst.
-Jævla heldige foreldreløse. -Helt enig.
Under vitsene og rustningen er hun en romantiker.
Det er bittersøtt at dette føles som vår første date
og vår siste kveld på jorden.
I morgen kommer Kates far til byen.
Tom Lockwood, djevelen.
Det blir gøy å drepe ham.
Nei.
Nei, jeg er ferdig.
Jeg ga en uskyldig kvinne skylden for det du gjorde.
Ga du henne skylden for alle tabbene dine i USA også, Joe?
Du er den eneste du kan klandre
for all makten jeg har over deg.
Hør her.
Verden blir uansett bedre uten Lockwood.
Han stjeler, ødelegger, forårsaker kreft
og vil gjerne styre Londons infrastruktur.
Han driver med den korrupsjonen jeg prøver å fjerne.
-Du kan ikke drepe for å bli ordfører. -Det er opp til velgerne.
-Hva har han på deg? -Joe.
Jeg har ingenting å skjule.
Han er uangripelig.
-Skal jeg senke yachten hans? -Du finner ut av det.
Rhys, det er en militær opera… Hva?
Jeg lover deg dette, det er det siste jeg ber deg om.
La Tom Lockwoods svarte blod vaske alt det andre blodet fra hendene dine.
Du vil gjøre London til et bedre sted og balansere din karma-vekt.
For alltid.
Jeg vil bare fortelle verden sannheten om deg,
men da forteller du dem om meg. Så jeg må vite,
hvorfor er du redd for Lockwood?
Jeg må komme meg nærmere Kates far for å kunne felle deg.
-Vel? -Den er helt grei?
Nei, beklager. I beste fall er den middelmådig.
Ut av alle indiske restauranter i London velger du den?
-Vel… -Et bedritent sted like ved…
Er det et forlatt tilfluktsrom?
Ok, greit.
Ta meg med til et bedre sted. Jeg er et vanedyr.
-Ta meg med til et bedre sted. -Utrolig at du fortsatt spiser det.
Ok. Greit, du velger maten for alltid.
Hva skal du i morgen?
En lang pause, tradisjonelt sett ikke et godt tegn.
-Hva? -Jeg vil gjerne finne på noe,
men jeg må dra fra London i morgen.
For å besøke sin hemmelige ektemann?
Faren min kommer.
Her er min åpning. Inn med kirurgisk presisjon.
Funker det?
Å fryse ham ut?
Siden jeg unngår ham, ja.
Kan jeg komme med et lite forslag? Jeg kan holde kjeft.
Nei. Jeg er ikke akkurat en zen-mester her.
Hva om…
…dere spiste middag sammen?
Vis ham at du er trygg…
…og lykkelig…
…og over hele greia.
Bruk den falske kjæresten din til å understreke at du er trygg og lykkelig,
og han kan holde deg i hånden under bordet.
Gjør du det for meg?
Jeg ville gjort mye for deg.
Du må bytte samtaleemne ved å kysse meg.
Jeg visste ikke at det ville bli sånn.
Vi har knapt berørt overflaten.
Ta meg med hjem, hvite ridder uten smaksløker.
Så til tross for hvor kompliserte følelsene hennes er,
håper jeg å slippe å drepe faren hennes.
-Gjort noe med håret ditt? -Nei, det samme som alltid.
Så mye dekning av spis de rike-morderen,
men med så lite informasjon.
Alle elsker sprø kvinner.
Hva mer trenger du? Vi var der.
Jeg var der.
Du drev dank ved den åpne baren.
Folk trekker forhastede slutninger for en god historie.
-Så vi skal ikke spise lunsj? -Å, helvete.
Nei, det går bra.
Hva jobber du med? Jeg kjenner igjen det uttrykket, et puslespill.
Ok, greit. La oss si at jeg skrev en krimhistorie
basert på kjente sosietetsfolk.
-God idé. -Så om den mistenkte
har vrangforestillinger, er ikke det litt for åpenbart?
En bedre vri ville vært en vanlig mann…
En som professor Moore?
Jeg sa ikke det, men…
For sprøtt til å være sant.
Jeg har en gnagende følelse om at han vet noe.
Det irriterer meg at det distraherer meg så mye.
-Teoretisk sett… -Teoretisk sett.
…hvis jeg prøvde å motbevise min egen dumme konspirasjonsteori,
hvordan kunne jeg komme nær professor Moore?
Du kan knulle ham.
Teoretisk sett. Beklager, jeg spøkte. Jeg mente ikke…
Det bare glapp ut.
Glad jeg stolte på deg, så bare glem det.
-Vent, Nadia. -Glem alt sammen.
Beklager, jeg mente det ikke sånn. Nadia.
I kveld møter jeg Tom Lockwood som Kates kjæreste.
Som en romantisk komedie. Håper det ikke ender i døden.
Men jeg trenger et bedre portrett av den hensynsløse, amoralske direktøren.
Er dette ham? Han ser ut som en golfspiller.
Stipend, atlet, best i klassen i alt. Direktør som 26-åring.
Og da han kom til pengene…
Kate har fortalt om grusomhetene han har begått.
protest mot vold
krefttilfeller
Det mest skremmende er hvor lite det er skrevet om det
og hvor fort jeg blir omdirigert til veldedighetsarbeid.
Jo flere organisasjoner en mann oppkaller etter seg selv, desto mer skjuler han.
Jeg har aldri funnet så lite om en person som er så offentlig.
Styrer han internett?
-Ja? -Hei, professor.
Lurte på om du hadde lest novellen min.
Faen. Jeg har ikke åpnet den.
Beklager. Det har vært så travelt. Jeg begynte, så ble jeg distrahert…
Det går bra.
Det er bra, for jeg tror jeg trenger en ny vri.
Jeg har lest om det som skjedde i Sundry House.
Jeg vet hvor dette er på vei.
Du var i rommet. Fanget du opp noe
om Dawn Browns motiv for å drepe Malcolm eller partere ham?
Stopp det.
-Eller Simon. Hvorfor beholde…? -Jeg vil ikke såre deg,
men grunnen til at jeg ikke fullførte historien,
var at du mistet meg før side 15.
Den er for komplisert.
Finn ut hva du prøver å si før du kommer med flere vendinger.
Det gjør vondt, men min smarteste student kan ikke stille smarte spørsmål.
Ok. Takk for at du ga meg en sjanse.
Ja.
Skjønte du hvorfor Miranda måtte flytte hjemmefra?
-Ga det mening? -Selvsagt.
Karakterarbeidet ditt er alltid bra, du må bare forenkle det.
Takk.
Middag med Kates far.
Moralsk støtte for henne mens jeg vurderer ham for deg.
Han er ren ondskap, og du kommer til å elske ham.
Katherine.
-Jøss, det er altfor lenge siden. -Pappa.
Jeg hadde glemt hvordan du lyser opp rommet.
Pappa, dette er Jonathan.
Han er litteraturprofessor ved Darcy College.
Vi er sammen, og det er seriøst.
Jeg tenkte at han burde møte den beryktede patriarken.
Skal vi sette oss?
Seriøst, hva?
Jeg gleder meg til å bli kjent med deg.
Joe.
Nei.
Takk.
Han vet hva jeg heter. Så han vet om Madre Linda.
Ingen garanti for at han vet alt om meg. Ikke som deg.
Hun prøver å ikke gi ham noe, men han sjarmerer henne.
Hvordan har du det, kjære? Jeg vet at det har vært tøft.
Jeg kondolerer så mye.
Mener du den drepte kjæresten min? Eller mine døde venner?
Ja, det har vært tungt.
Tragisk.
Smertefullt.
Trist, urettferdig. Jeg er lei for det.
Det går bra, pappa. Snakk om noe helt annet.
Kate hadde rett.
Han er bedragersk jordnær, likendes til og med.
Så, Jonathan…
…hva underviser du i?
-Ikke noe forhør, takk. -Nei, det går bra.
Amerikanske noveller.
Selv foretrekker jeg sakprosa.
Roosevelts Rough Riders er min egen bibel.
Manifest Destiny, hvit frelser.
Men skal jeg være ærlig, avslører god fiksjon noe dypere.
Den finner sannheten om hvem en person virkelig er.
Au.
Som Katherine. Jeg visste hun ville bli en sann filantrop.
Fortalte hun om den gangen hun adopterte hver eneste pitbull
fra et senter i Los Angeles?
Nei.
Dama sier: "Pitbuller kan være vanskelige å adoptere. "
Katherine var rundt ti år. Hun har dette ansiktsuttrykket.
Hun tar telefonen min, ringer alle kontaktene mine
og sier at jeg gir dem en hund.
Ja.
Jeg er ikke overrasket. Hun tar godt vare på alt hun elsker.
Tenk at Barbra Streisand takket nei til den valpen. Ja.
-Utrolig. -Ikke rart hun rømte
fra en far som er stolt av godheten hennes og er en ubarmhjertig konserngribb.
-Ja. -Middag, sir?
-Takk. -Bare hyggelig, sir.
Sir.
Hva har han på deg, Rhys?
Og på meg?
Fire retter senere vet jeg fortsatt ikke hva Tom driver med.
Eller hvorfor han må dø.
Tid for dessert.
Takk.
La meg presentere Lockwood-museet.
Som i Katherine Lockwood.
Ja, New York City.
Lower East Side, papirarbeidet er ferdig, legat, alt.
En djevel har alltid en klassisk fristelse.
Hva driver du med?
Det er drømmen din.
Kolleksjonen min er i et hvelv et sted. Ta den.
Du kan vise frem nye artister.
De tjener på det. Du skinner.
Bare tenk på det. Det er alt jeg ber om.
Det skal jeg. På do.
La oss komme til saken, Joseph.
Hva kan du fortelle meg om Love Quinn?
Nå kommer det.
Ekskona mi hadde store problemer.
Jeg angrer mest på at jeg ikke kunne hjelpe henne.
Drepte du henne?
Hun drepte seg selv og nesten… meg.
Har du drept noen?
Ok, det holder.
Du er bekymret for Kate. Det er jeg også.
Jeg hadde uflaks en gang.
Jeg er en stille fyr som vil ha et rolig, akademisk liv.
Ikke skad Kate, ellers får du møte den ekte meg.
Takk.
Kjenner du en Rhys Montrose?
Henger i Kates krets?
Bingo.
Vi møttes, ja.
Hva kan du si om ham?
Er du ikke en fan?
Han er en trussel mot mine interesser. Jeg er her for å piske ham,
politisk sett.
Pressen trykker en historie.
Memoarene hans er…
Det er utsmykninger.
En gang en løgner, alltid en løgner.
-Det høres ille ut. -Kanskje ikke dødelig.
Så hvis du kan fortelle meg noe, er jeg takknemlig.
Kanskje Joe Goldberg ikke kan avsløre deg som seriemorder, men…
Gi meg noe ekte, Joe. Jeg lover å beskytte deg.
Min fiendes fiende er min "frenemy".
Beklager, Rhys, jeg skal ikke drepe Tom Lockwood.
Jeg skal bruke ham til å få deg i fengsel.
Kate.
Vil du bli med opp?
Eller si noe til meg?
Nei, jeg må se til Phoebe.
Hun driver og tekster meg.
Hun sliter litt etter… Du vet…
Ja.
Takk for i kveld. Du var veldig støttende.
Jeg skal være meg selv når han har dratt.
Jeg gjennomskuet ham.
Museet er for godt til å være sant.
Nei, det er sant.
Det er akkurat det jeg vil, når jeg vil det.
Jeg sa nesten "ja" der og da.
Middagen var en dårlig idé. Han kjenner meg like godt som seg selv.
Da vet han at du ikke er ham og at du aldri blir det.
Se på deg nå.
Du takker nei til fantastisk sex for å se til vennen din, og det er den du er.
Godta tilbudet eller ikke,
men hva du gjør med det, betyr mest, og du vil gjøre gode ting.
Ha en fin kveld.
Lockwood har vært i byen én kveld og gjør allerede skade.
Jeg begynner å skjønne hvorfor du vil se ham død.
Men jeg kommer etter deg først.
Beklager at jeg tekstet så sent. Trenger jeg meg på?
Ikke vær dum. Du kan bli så lenge du vil.
Vaktselskapet skulle oppgradere leiligheten,
men jeg fersket en av dem på do, så jeg sparket dem.
Kan ha gjort hva som helst.
Fiberkameraer, toveisspeil.
Å, gud.
Gitt det du har vært gjennom, er det rimelig at du er paranoid.
Bella sier jeg er forbannet.
Hun kjenner en synsk som kan bryte forbannelsen for kun 8000 pund.
Du gjorde ikke det.
Nei. Jeg sparket henne. Sparket alle.
Jeg burde selge leiligheten.
-Hva med Pembrokeshire? -Til…?
Det er snart potetsesong.
Høres ikke det flott ut?
Jordlukt, vind i håret. Kanskje det er kallet mitt.
Pheebs, trekk pusten.
Jeg vil ha et yrke. Jeg vil…
Jeg vil være i stand til noe.
-Du er i stand til mye. -Jeg gjør ingenting.
Jeg er som en stor, lang baby.
-Det er skammelig. -Nei.
Vennene dine ble drept. Phoebe, du ble kidnappet.
Verdens mest kapable kvinne ville fått PTSD av det.
PTSD?
Nei, jeg vil ikke det. Hvordan får jeg det ut?
-Jeg tror… -Jeg hater dette.
…kanskje en ekspert på psykisk helse.
-Jeg tar allerede alle pillene. -Kanskje vi bør sjekke dem.
Finne en ny balanse under observasjon.
Du trenger hvile. Det er ingen skam i det.
Nei, Kate. Pressen kan få nyss om det.
Jeg tar meg av det. Jeg har gjort det for andre.
Berømte kunstnere.
Faen heller, jeg har gjort det for min egen mor.
Bare et diskré, kort opphold.
Vi drar i kveld. Jeg tar noen telefoner. Du trenger bare å pakke.
Ja. Og bruk et pseudonym.
Vi er der om 40 min.
Takk.
-Hva gjør du her? -Kate, jeg er hjemløs.
-Det passer dårlig. -Hør her.
Jeg sov på en benk på Bloomsbury Square
og ble angrepet av crack-huer.
De hadde en crack-hund. Jeg sverger, den var på crack.
-Jeg har et blåmerke. -Nei, det har du ikke.
Ok. Er Phoebe fortsatt våken?
Du er det siste hun trenger. Adam, hun er ikke frisk.
-Hva? -Jeg tar henne med til Welder Hill.
Hvis du bryr deg om henne, lar du meg hjelpe henne.
-Jeg kjører. -Trodde du var hjemløs.
-Jeg har Astonen i én dag til. -Herregud.
Kate, jeg vet at jeg var en liten drittsekk.
Jeg vet at jeg såret henne, men i morges, da jeg mistet alt…
-Ikke alt. -Alt som betyr noe.
Klubben min,
ryktet mitt, jenta mi.
Det var en vekker.
Gi meg en sjanse til å gjøre det rette. Jeg lover at jeg ikke skal såre henne.
Jeg er ingenting uten henne.
Greit.
Det er bare en kjøretur.
Jeg stoler på ham.
Jeg savner deg.
Jeg er så glad du er ok.
Jonathan kan ikke fortelle politiet om deg på grunn av Joe Goldberg-problemet.
Men hvis jeg kan filme tilståelsen og gi den til Lockwood,
kan han bruke kontaktene sine til å ta deg.
Så bruk litt agn for å få deg hit.
Jeg skjønner at du ønsker TL død. Gitt hva han vet.
Jeg visste du ville bite på.
OPPTAK
Ut med det.
Hva hevder Lockwood at han vet?
Hva tror du han vet?
Ikke vær blyg.
Vent og se.
Handlet det om en bok?
Hvem har ikke tatt seg friheter med sin egen historie? Det kalles skriving.
Er det det du er mest redd for? At folk skal finne det ut?
Hva?
Lukter du det?
Lukter som en jævla muldvarp.
Helvete.
Tror du jeg er en jævla idiot?
Når skal du forstå at jeg er smartere enn deg?
PASS BELLAMY, MARIENNE
Ser det kjent ut?
Ja, Joe.
Jeg fant din gamle elsker.
Hun er livlig.
-Hvordan…? -Gjenta etter meg.
Jeg er smartere enn deg.
Er hun død?
Hvordan er det smart? Ingen vet at hun er borte.
Jeg tekstet barnevakten fra mobilen hennes.
"Jeg snublet og falt på en heroinnål. Pass på dattera mi. "
Hva enn hun heter.
Hun heter Juliette, og hun trenger mora si!
Rolig. Bli der, kompis.
Sjåføren er utenfor, kampanjestaben vet hvor jeg er. Vær sivilisert.
-Greit? -Hvor er hun?
Hun er bortgjemt. Drep Lockwood, så slipper jeg henne fri.
Men hvis Lockwood ikke er død innen 24 timer,
sender jeg deg Marienne Bellamys tenner i en jævla fruktkurv.
Det er umulig.
Hvor har du henne?
Jeg så henne gå på et tog.
Faen.
Dette er min feil.
Klokka tikker…
JEG VIL HA BALLENE HANS PAKKET INN MED SLØYFE
God morgen til deg også.
Hvorfor er du ekstra sadistisk i dag?
Og Tom Lockwood slipper bomben. Ikke si jeg ikke advarte deg.
Londons befolkning er rystet over å få vite
at du fabrikkerte deler av boken din
for å gjøre deg selv bedre og verden ondere,
men ingen beskyldninger om mord.
Du har flere superfans enn Elon Musk.
Kanskje oppslutningen din går ned, men jeg tror du overlever.
"Ingen svar på ønsker om kommentar.
Montrose har flyktet fra sitt hjem i London. "
Selvfølgelig forsvant han. Feiging.
Mens du bruker en uskyldig kvinne så jeg skal gjøre drittarbeidet ditt.
Jeg må drepe Tom i dag…
…for å redde Marienne.
Hvordan?
Du sov heller ikke.
Den siste jeg trenger nå, og den eneste jeg vil se.
Jeg har tenkt i hele natt.
Den dumme hjernen min.
På?
Oss.
Hvor bra vi er sammen.
At vi har vært fordømt fra starten av.
Vi må ta en prat.
Sa faren hennes noe?
Husker du da jeg sa at da jeg jobbet der,
ga faren min mange barn kreft for å bygge en rørledning?
Han gjorde ikke det.
Jeg gjorde det.
Jeg var 19. De kalte meg vidunderbarnet.
De sa jeg var den beste de hadde sett siden Tom Lockwood.
Og det plaget meg ikke.
Jeg bare la det vekk,
og jeg kunne ha fortsatt å lage skjulte rom for alltid.
Så det er sannheten.
Tom presset henne til å bli et monster. Så hun tror hun er et monster.
Jeg dømmer ikke, jeg lytter.
Du burde dømme.
Jeg er ikke redd for å bli som faren min. Jeg er allerede verre.
Jeg var så opptatt med å bevise at jeg var verdens sterkeste jente
at jeg ikke brydde meg.
Og det er fortsatt i meg.
Vi har alle noe vondt i oss.
-Ikke så ille. -Du var tenåring.
Slutt å rasjonalisere dette.
Jeg gjør ikke det.
-Jeg gjør ikke det. -La oss være ærlige.
Du og jeg, vi har ikke en sjanse,
for jeg vil alltid være Katherine Lockwood.
Hvis jeg trodde jeg var dømt til å gjenta fortiden min,
ville vi aldri ha møttes.
Vet du hva det beste med kjærlighet er?
Det gir deg en ny sjanse.
I natt dagdrømte jeg…
…om at vi kunne rømme, ny by hvert år,
spise fantastisk mat, ha sex på eksotiske steder
og gjøre noe fint,
endre folks liv til det bedre.
For en teit idé, ikke sant?
Aldri si aldri.
Dette skulle være et engangsligg.
Det stemmer.
Jeg vil dette, Jonathan.
Jeg vil bare si…
…la dagdrømmen få fortsette.
Skulle ønske det. Uansett hvor mye Kate hater faren sin,
blir alt bare verre om jeg dreper ham.
Men det står mellom ham og Marienne.
Takk for at du ville møte meg. Kan han vente utenfor?
-Bare et øyeblikk. -Greit. Møtes i bilen?
Du tenker kanskje at jeg ikke har en god fluktstrategi. Det stemmer.
Jeg har en dårlig en.
Takket være engelsk akademias villedede tillit,
er det ingen kameraer her.
Ja.
-Hva er greia med presenningen? -De fikser listverket.
Det er lett å fjerne et lik.
Det gir meg akkurat nok tid til å be og løpe som faen.
Er du tilfeldigvis fan av Winston Churchill?
Jeg tenkte meg det.
Vi på Darcy har en sjelden førsteutgave av My Early Life
med notater fra mannen selv.
Det var som bare.
Det er utrolig, Joe.
Går det bra?
Du virker litt nervøs.
Jeg vet hvorfor.
Eller hvem.
Rhys Montrose.
-Jeg vet ikke hva du mener. -Jo da.
Fikk et treff da jeg nevnte navnet hans.
Og jeg vil at du skal føle deg trygg nok til å fortelle meg alt.
Jeg skulle ønske det, men Marienne vil dø.
Jeg tror du er redd for å si sannheten, gutt.
Faen, denne farsrollen funker virkelig.
-Ikke i det hele tatt. -Det går bra.
Jeg har en idé for å ta meg av alle problemene.
Det jeg gjør er å vurdere folk for å bedre forstå hva de er i stand til.
Jeg skal ta deg, for eksempel.
Du virker som en hyggelig fyr, omtenksom, omsorgsfull,
og jeg tror du drepte Love Quinn.
Det går bra. Hun virket som en galning. Poenget er at du gjorde det.
Når det virkelig gjelder, er du i stand til det.
Og du gjør det bra nok til å slippe unna.
Jeg kan hjelpe deg.
Hvordan?
Den historien og skandalen var ikke ment å ødelegge Montroses kampanje,
men å drive ham i skjul.
Del én.
-Du vet hvor han er. -Ja.
Han er ute på landet hos eksen.
Han prøver
å skaffe støtte for å få kampanjen på hjul igjen.
Han er helt alene.
Ubeskyttet.
Denne IZOD-kledde trollmannen gir meg
det jeg ønsker meg mest av alt: deg.
-Del to er deg. -Meg?
Vil du at jeg…?
Skal drepe Rhys Montrose. Det stemmer.
Vi vet at du er i stand til det.
Jeg tror du vil.
Og alternativene er ikke så gode, ikke sant?
Du dater dattera mi.
Bor der ute med et falskt navn. Jeg ville tatt alt fra deg, Joe.
Alt.
Men nå som jeg står her, innser jeg at det finnes et tredje alternativ.
Du kunne knivstikke meg.
Rett gjennom hjertet.
Men stol på meg,
valget jeg tilbyr deg, er det beste.
Det er her du finner ham.
Gå og vær ditt beste jeg.
Pheebs, når du får sjansen, kan du si at du har sjekket inn?
Du kan tekste meg. Bare si ifra.
DITT OM DU VIL HA DET. DU FORTJENER DET. PAPPA
"Kate. "
Overraskelse!
-Vi er forlovet! -Du gjorde ikke det.
-Hva? -Du hadde én oppgave.
-Ikke skyld på ham. -Ingen har lov til å være lykkelige.
Det var min idé.
Se.
Hva faen slags ring er det?
En snor jeg fant på gulvet i puben.
Penger betyr ikke noe for meg.
Samme her.
Jeg gikk ned på kne og fortalte henne sannheten.
Vi blir aldri likeverdige. Jeg kan ikke konkurrere med perfeksjon.
-Jeg falt om. -Selvsagt. Du sitter fast.
Du tenker ikke klart, du er ikke stabil.
Kate.
Vi setter så stor pris på hjelpen din.
Du har hjulpet oss så mye.
Men det er ikke noe galt med Pheebs.
En diamants skavanker får den til å glitre enda mer.
Ta imot, pappa. Er det meg igjen?
Herregud.
Jeg mistet nøkkelen og sa jeg skulle vanne plantene hans.
Tusen takk.
Hils onkel Dev fra meg.
-Tenk at jeg gjorde det. -Hold deg unna trøbbel.
Herregud.
Jeg har gått fra vettet.
Ok.
Du virker som en sjelden bok.
DR. JEKYLL OG MR. HYDE
TORTUR
Jeg er en kødd. Beklager, Nad. Tilgi meg.
Jeg tenkte du ville se dette.
Kanskje du var inne på noe om professor Moore.
Bildene ble lekket til pappa fra den gale kvinnens leilighet.
Kun for dine øyne!
Trygler du ekskona di om å stå ved din side i pressen?
Hva synes hun om at du kidnappet ei uskyldig, ung mor?
Jeg trenger bare fem minutter med deg.
Her, ja.
Emma! Det skjedde for så lenge siden.
Det spiller ingen rolle. Hvorfor kan vi ikke prate om dette?
Hvorfor kan vi ikke bare prate?
Det spiller ingen rolle!
Dra til helvete!
-Kjenner jeg deg? -Seriøst?
Tom Lockwood ønsker deg død.
Visste du det? Uansett hva dere tror, er jeg ikke…
…en morder, så jeg skal ikke drepe deg, men…
…vil jeg presse deg?
Dessverre, ja. Det er på tide at du forteller sannheten, Rhys.
Vet du…
…all den fæle dritten…
…jeg måtte lese for å lære å gjøre dette mot deg?
Bare fordi du måtte ta Marienne.
Dette blir ikke gøy.
Men jeg er bare interessert i å få det jeg trenger og bli ferdig.
Håper du føler det samme.
Jeg skal fjerne knebelen.
Og når jeg gjør det, skal du tilstå alt, og du begynner med:
Hvor er Marienne?
Jeg kjenner ingen Marienne. Jeg aner ikke hva du prater om.
Skulle ønske du sluttet å spille.
Faen.
Hvor er hun?
Slutt å manipulere meg.
Du vet hvem jeg er. Du vet hva jeg har gjort for deg!
Jeg lot henne gå.
Jeg hadde trukket meg unna!
Jeg begynte på nytt!
Hvor er hun?
Si hvor hun er ellers dreper jeg deg!
Din jævla psykopat!
Si det!
Hva har jeg gjort?
Det var et uhell. Jeg mistet besinnelsen.
Marienne, jeg er så lei for det. Jeg finner en måte. Jeg finner deg.
Er ikke dette en kinkig situasjon?
Ok. Jeg hallusinerer.
-Jeg… -Drepte meg? Ja.
Etter en sjokkerende mengde militær balletortur.
Han løy ikke, Joe.
Han kjente deg ikke.
Men jeg løy heller ikke.
Vi har Marienne i et bur.
Tekst: Therese Murberg