Tidigare i You:
Hon kidnappade mig och försökte skära upp min arm
och döda Jonathan.
-Phoebe, jag behöver dig. -Mig eller pengarna? Lös dina problem.
Min far är Tom Lockwood, en av världens mäktigaste män.
Jag har också ett förflutet, med ett annat namn.
Jag vill aldrig bli henne igen.
Hitta nån att sätta dit. Annars åker du dit för allt.
Hon är Ät-de-rika-mördaren.
Han verkar veta mer än han låtsas om.
En sista sak:
-Tom Lockwood. -Kates pappa.
Det ska bli så kul att döda honom.
Saker jag lärde mig om Kate på vår första dejt:
Hon är opretentiös. Hon ville ta en promenad.
Hon tar inte sig själv på så stort allvar. Hon lyssnar.
Hon har en förmåga att märka…
Jag hör dig tänka. Ut med det.
Jag beundrar bara utsikten.
Herregud, du är en klyscha.
-Faller normala tjejer för det? -Säg mig du - är du förförd?
Ja, självklart. För jag är höjden av normalitet.
Jonathan, älskling. Är det här?
-Är det här vad? -Vårt framtida grannskap.
Där vi bildar vår normala familj,
efter vårt normala bröllop, och lever våra normala liv.
-Ska vi lägga ett bud? -Jag vet inte. Jag…
Det är långt från ditt blomstrande, oberoende galleri.
Ja, men cykelavstånd från universitetet.
-Och min bokhandel. -Ja.
Som, mot alla förväntningar, också blomstrar.
Vilket… Och det stöder bara vår gemensamma välgörenhet för…
-För? -För föräldralösa barn.
Föräldralösa barn.
Vi lär dem läsa.
Och simma, och skapa konst.
-Lyckliga föräldralösa jävla barn. -Det har jag alltid tyckt.
Under skämten och rustningen är hon en romantiker.
Det är bitterljuvt att det känns som vår första riktiga dejt
och vår sista kväll på jorden.
Imorgon kommer Kates pappa till stan.
Tom Lockwood, djävulen.
Det ska bli så kul att döda honom.
Nej, jag är klar.
Jag satte dit en oskyldig kvinna för det du gjorde.
Satte du även dit henne för alla dina misstag i USA, Joe?
Du är den enda som bär skulden för allt inflytande jag har över dig.
Hör på…
…världen är bättre utan Lockwood.
Han stjäl, förstör, orsakar cancer,
och vill köra upp näven i Londons infrastruktur.
Han är den sortens korruption jag försöker utplåna.
-Du kan inte mörda dig till makten. -Det får väljarna avgöra.
-Vad har han för hållhake på dig? -Joe…
-Kom igen, jag har inget att dölja. -Han är oåtkomlig.
-Vad ska jag göra, sänka hans yacht? -Du kommer på nåt.
Rhys, det är en militäroperation. Vad…?
Jag lovar dig det här: Det är det sista jag ber dig om.
Låt Tom Lockwoods svarta blod tvätta bort allt annat från dina händer.
Du gör inte bara London bättre, utan du balanserar din karmas våg…
…för alltid.
Jag vill bara berätta sanningen om dig.
Men du skulle berätta om mig. Så jag måste få veta.
Varför är du rädd för Lockwood?
Jag måste komma närmare Kates pappa för att kunna sänka dig.
-Nå? -Det är okej?
Nej, jag är ledsen. Det är undermåligt som bäst.
Är det ditt stamställe, av alla indiska restauranger i London?
-Nå… -Ett skitställe runt hörnet från…?
Vad är det, ett utdömt skyddsrum?
Okej… Visst.
Ta mig till ett bättre ställe. Jag är ett vanedjur.
-Ta mig till ett bättre ställe. -Hur kan du äta det där?
Okej, du får välja mat för alltid.
Vad gör du imorgon?
En riktigt lång paus är vanligtvis inget bra tecken.
-Vad? -Jag skulle verkligen vilja.
Men jag måste lämna London imorgon.
För att besöka sin hemliga man hon tänker berätta om?
Min far kommer hit.
Här är min öppning. Dags för kirurgisk precision.
Funkar det?
Att frysa ut honom?
I att jag undviker honom, ja.
Får jag komma med ett litet förslag, eller får jag hålla tyst?
Nej, då. Jag menar…
Jag är ingen zenmästare när det gäller det här.
Tänk om…
…ni gick på middag?
Visa honom att du är trygg, lycklig, och att du har kommit över det.
Använd din låtsaspojkvän.
Han hjälper till att understryka den trygga och lyckliga biten.
Han kan sträcka sig under bordet och hålla dina händer.
Skulle du göra det?
Jag skulle göra mycket.
Jag vill att du byter ämne genom att kyssa mig.
Jag visste inte att det skulle bli så här.
Vi har knappt snuddat vid ytan.
Ta mig hem, din smaklöse vite riddare.
Oavsett hur komplicerade hennes känslor för honom är
hoppas jag att jag inte behöver döda hennespappa.
-Har du gjort nåt med håret? -Nej, det ser ut som vanligt.
Det skrivs så mycket om Ät-de-rika-mördaren,
men det finns så lite information.
Alla älskar en galen kvinna.
Vad mer behöver du? Vi var där.
Jag var där.
Du larvade dig vid den öppna baren.
Folk drar förhastade slutsatser i en bra storys namn.
-Det blir nog ingen lunch. -Helvete.
Nej, det är lugnt.
Berätta vad du jobbar på. Jag känner igen minen. Det är nåt pussel.
Vi säger att jag skrev en pusseldeckare
baserad på societetslejon på kändisnivå.
-Bra idé. -Eller hur? Skulle inte den misstänkte…
Vore det inte lite för uppenbart om den var erotoman?
En bättre knorr vore en vanlig kille…
Nån som professor Moore?
Det sa jag inte, men…
Det är för knäppt,
men jag har en gnagande känsla av att han vet nåt.
Det stör mig att det distraherar mig så mycket.
-Så teoretiskt sett… -Ja.
…om jag tänkte försöka motbevisa min egen dumma konspirationsteori,
hur skulle jag komma nära Moore?
Ligg med honom.
Teoretiskt sett. Jag skämtade. Jag menade…
Det var en freudiansk felsägning.
Tur att jag litade på dig. Så du kan glömma det.
-Vänta, Nadia. -Glöm alltihop.
Förlåt, jag menade inte så. Nadia…
Ikväll ska jag träffa Tom Lockwood som Kates pojkvän.
Förhoppningsvis slutar det inte i död.
Men för att beväpna mig behöver jag en tydligare bild av den hänsynslösa VD:n.
Är det här han? Han ser ut som ett golfproffs.
Stipendiat, atlet, bäst i klassen, VD vid 26 års ålder…
Och när han kom till sin rätt, tja…
Kate har berättat om vissa av hans illdåd.
PROTESTER MOT VÅLD
CANCERANHOPNINGAR
Det mest skrämmande är hur få rapporter det finns,
och hur snabbt jag omdirigeras till välgörenhetsarbete.
Ju fler stiftelser man namnger efter sig, desto mer har man att dölja.
Jag har aldrig hittat så lite om en så offentlig person.
Kontrollerar han internet?
-Ja? -Hej, professorn.
Har du hunnit läsa min berättelse?
Fan, jag har inte öppnat den.
Förlåt, det har varit galet. Jag började, sen blev jag distraherad och…
Okej, det är lugnt.
Det gläder mig, för jag behöver en knorr till.
Jag har snackat om vad som hände på Sundry House.
Jag vet vart det här är på väg.
Du var i rummet, så fick du nån uppfattning
för Dawn Browns motiv för att döda eller stycka Malcolm?
Stäng ner det.
-Eller Simon, varför fortsätta…? -Jag vill inte såra dig.
Men jag kunde inte läsa klart för jag hade tappat bort mig vid sida 15.
Den är för komplicerad.
Lista ut vad du försöker säga innan du slänger in fler vändningar.
Det smärtar mig, men min smartaste elev fårinte ställafrågor.
Okej. Tack för att du gav mig en chans.
Ja.
Förstod du varför Miranda behövde flytta hemifrån?
-Var det logiskt? -Självklart.
Ditt karaktärsarbete är bra, men förenkla berättelsen.
Tack.
Middag med Kates pappa:
Moraliskt stöd för henne och bedöma honom för dig.
Han är ren ondska, och du kommer att älska honom.
Katherine.
-Det var alldeles för längesen. -Pappa.
Jag hade glömt hur du lyser upp ett rum.
Pappa, det här är Jonathan.
Han undervisar i litteratur på Darcy College.
Vi dejtar och det är seriöst.
Jag tänkte att han borde träffa den ökände patriarken.
Ska vi sätta oss?
Seriöst, va?
Jag ser fram emot att lära känna dig…
…Joe.
Nej.
Tack.
Han vet mitt riktiga namn, så han känner till Madre Linda.
Han kanske inte vet allt om mig, inte som du.
Hon vill inte ge honom nåt, men han charmar in sig.
Hur mår du egentligen, älskling? Jag vet att det har varit tufft.
Jag beklagar förlusterna.
Min mördade pojkvän? Eller mina andra döda vänner?
Ja, det har varit tufft.
Tragiskt, menar jag.
Smärtsamt.
Sorgligt, orättvist… Jag är väldigt ledsen.
Det är okej, pappa. Vi pratar om nåt annat.
Kate hade rätt.
Han är vilseledande jordnära, och sympatisk.
Så, Jonathan…
…vad undervisar du i?
-Ta det lugnt med förhöret, tack. -Nej, det är okej.
Amerikanska noveller.
Själv föredrar jag facklitteratur.
Roosevelts Rough Riders är min personliga bibel.
Manifest destiny, vit frälsare…
Men om jag ska vara ärlig… Bra skönlitteratur avslöjar nåt djupare.
Den får fram sanningen om vem en person verkligen är.
Aj.
Ta Katherine. Jag visste att hon var en filantrop.
Har hon berättat om när hon adopterade varenda pitbull på ett härbärge i LA?
Nej.
Damen sa: "Pitbullar kan vara svårare att adoptera. "
Katherine - hon var nog tio - fick ett speciellt ansiktsuttryck.
Hon kräver att få låna min telefon, ringer alla mina kontakter
och säger åt dem att jag ska ge dem en hund.
Ja.
Jag är inte förvånad. Hon tar väl hand om allt hon älskar.
Jag fattar fortfarande inte att Barbra Streisand tackade nej.
-Det är otroligt… -Inte undra på att hon rymde.
En pappa som är stolt över hennes godhet och samtidigt en samvetslös företagsgam.
-Ja. -Middag, sir?
-Tack. -Varsågod, sir.
Sir.
Vad har han för hållhake på dig, Rhys?
Och på mig?
Fyra rätter senare, och jag vet inte vad Tom har i kikaren.
Eller varför du vill se honom död.
Dags för efterrätt.
Tack.
Låt mig presentera Lockwood Museum.
Som i Katherine Lockwood.
Ja, New York City.
Lower East Side. Det är klart - papper, donationer, rubbet.
Han vore ingen djävul utan en klassisk frestelse.
-Vad håller du på med? -Det är din dröm, älskling.
Min samling ligger i ett valv nånstans. Ta den.
Du kan visa upp dina nya konstnärer.
De tjänar på det. Du glänser.
Jag… Tänk på saken.
Det är allt jag begär.
Det ska jag, på toa.
Låt oss komma till saken, Joseph.
Vad kan du berätta om Love Quinn?
Då var det dags.
Min exfru var djupt plågad.
Jag ångrar mest att jag inte kunde hjälpa henne.
Dödade du henne?
Hon dödade sig själv och nästan…mig.
Har du dödat nån?
Okej, nog.
Jag förstår att du oroar dig för Kate. Det gör jag med.
Jag hade otur en gång.
Men jag är tystlåten. Jag vill ha ett lugnt akademiskt liv.
Såra inte Kate. Då får du träffa mitt riktiga jag.
Tack.
Känner du en Rhys Montrose?
Han umgås i Kates krets då och då.
Jackpott.
Vi har träffats.
Vad kan du berätta om honom?
Hurså? Gillar du honom inte?
Han är ett hot mot mina intressen.
Jag är här för att piska honom, politiskt sett.
Pressen skriver en story.
Hans memoar är… Den är förskönad.
En gång lögnare, alltid lögnare.
-Det låter illa. -Kanske inte dödligt…
Så jag vore tacksam om du kunde berätta nåt.
Joe Goldberg kanske inte kan avslöja dig som seriemördare…
Ge mig nåt äkta, Joe. Jag lovar att skydda dig.
…men min fiendes fiende är min fiendevän.
Jag är ledsen, Rhys. Jag tänker inte döda Tom Lockwood.
Jag tänker använda honom för att sätta dig i fängelse.
Kate.
Vill du komma upp?
Eller yttra ett ord?
Du vet… Nej, jag måste titta till Phoebe.
Hon messar mig. Hon är lite skum efter hela, du vet…
Ja.
Tack för ikväll. Du var ett stort stöd.
Jag kommer att vara mig själv när han är borta.
Jag genomskådade honom.
Museet är för bra för att vara sant.
Nej, det är sant.
Det är precis vad jag vill ha, när jag vill ha det.
Jag sa nästan "ja" direkt.
Middagen var en dålig idé. Han känner mig som han känner sig själv.
Då vet han att du inte är han och aldrig kommer att bli det.
Se på dig nu.
Du skippar fantastiskt sex för att titta till din vän.
Det är den du är.
Det här erbjudandet, vare sig du tar det eller inte…
Det viktigaste är vad du gör med det, och du skulle göra bra saker.
Ha en bra kväll.
Lockwood har varit i stan en kväll och orsakar redan skada.
Jag börjar förstå varför du vill se honom död,
men jag kommer efter dig först.
Förlåt att jag messade sent. Säkert att jag inte stör?
Var inte dum. Du får stanna så länge du vill.
Vaktbolaget skulle uppgradera min lägenhet,
men jag såg en av dem använda toaletten så jag sparkade dem.
Han kan ha gjort vad som helst.
Hålkameror, tvåvägsspeglar… Herregud.
Med tanke på vad du har gått igenom är viss paranoia förståelig.
Bella säger att jag är fördömd.
Hon känner ett medium som kan bryta den för bara 8 000 pund.
Du gjorde väl inte…?
Nej, jag sparkade henne. Jag sparkade alla.
Jag kanske säljer lägenheten.
-Pembrokeshire, då? -För…?
Det är snart potatissäsong. Låter det inte underbart?
Lukten av jorden, vinden i håret…
Det kanske är mitt kall.
Pheebs, ta ett djupt andetag.
Jag vill göra ett byte. Jag vill…
Jag vill vara kapabel till nåt.
-Du är kapabel till mycket. -Jag gör inget. Jag hanterar inget.
Jag är som en stor, lång bebis.
-Det är skamligt. -Nej.
Dina vänner blev dödade. Du blev för fan kidnappad.
Världens mest kapabla kvinna skulle ha PTSD.
PTSD?
Nej, det vill jag inte ha. Hur får jag ut det?
-Jag tror… -Jag hatar det här.
Kanske en psykolog.
-Jag tar redan alla tabletter. -Vi kanske ska ta en titt på dem.
Du borde återupprätta balansen, under observation.
Du behöver vila. Det är inget att skämmas för.
Nej, pressen kan få reda på det.
Jag tar hand om det. Jag har gjort det för andra.
Kända konstnärer.
Jag har gjort det för min egen mamma.
Bara en diskret, kort vistelse.
Vi kan åka ikväll. Jag ringer runt. Du behöver bara packa.
Ja, och använd ett nom de plume.
Vi är där om 40 minuter.
Tack.
-Vad gör du här? -Jag är hemlös.
-Det passar inte nu. -Vänta, lyssna bara.
Jag sov på en bänk på Bloomsbury Square och blev attackerad av crackmissbrukare.
De hade en crackhund. Jag svär att den gick på crack.
-Jag har ett blåmärke. -Nej, det har du inte.
Är Phoebe fortfarande vaken?
Du är det sista hon behöver. Adam, hon mår inte bra.
-Va? -Jag tar henne till Welder Hill-sjukhuset.
Om du bryr dig om henne, låt mig hjälpa henne.
-Jag kör. -Jag trodde att du var hemlös.
-Jag har min Aston en dag till. -Herregud.
Hör på… Jag vet att jag var en liten skit.
Jag vet att jag sårade henne, men i morse, efter att ha förlorat allt…
-Inte allt. -Allt som betyder nåt.
Min klubb, mitt rykte, min tjej…
Jag fick en uppenbarelse. Men ge mig en chans att göra det rätta.
Jag lovar att inte såra henne.
Jag är inget utan henne.
Okej.
Det är bara en åktur.
Jag litar på honom.
Jag saknar dig.
Jag är så glad att du mår bra.
Jonathan Moore kan inte säga att du är en mördare
eftersom han är Joe Goldberg.
Men om jag kan få ett inspelat erkännande och ge det till Lockwood,
kan han använda sina kontakter för att sänka dig.
Så jag ska vifta med ett lockbete för att få hit dig.
JAG KAN SE VARFÖR DU VILL SE TL DÖD. MED TANKE PÅ VAD HAN VET.
Jag visste att du skulle nappa.
INSPELNING
Ut med språket.
Vad påstår Lockwood att han vet?
Vad tror du att han vet?
Var inte flyktig.
Du ska få se.
Handlade det om boken?
Vem har inte tagit sig friheter? Det kallas att skriva.
Är det vad du är mest rädd för, att folk ska få veta?
Vad?
Känner du lukten?
Det luktar för fan råtta.
Fan.
Tror du att jag är en idiot?
När ska du förstå? Jag är smartare än du.
PASS BELLAMY, MARIENNE
Ser hon bekant ut?
Ja, Joe.
Jag hittade din gamla älskarinna. Hon är lättretlig.
-Hur…? -Säg efter mig:
Jag är smartare än du.
Är hon död?
Hur skulle det vara smart? Ingen vet ens att hon är borta.
Jag messade hennes barnvaktskompis.
"Jag föll på en heroinspruta. Ta hand om min dotter. "
Vad hon nu heter.
Hon heter Juliette, och hon behöver sin mamma!
Ta det lugnt. Jag skulle stanna där.
Chauffören är här. Kampanjpersonalen vet var jag är.
-Vi är civiliserade, okej? -Var är hon?
Hon är undangömd. Döda Lockwood så släpper jag henne.
Men om Lockwood inte är död inom 24 timmar,
skickar jag Marienne Bellamys tänder i en jävla fruktkorg.
Det är omöjligt.
Var håller du henne?
Jag såg henne gå på ett tåg.
Fan.
Det här är mitt fel.
KLOCKAN TICKAR…
JAG VILL HA HANS KULOR I ETT PAKET
God morgon på dig också.
Varför är du så sadistisk idag?
Och Tom Lockwood släpper bomben.
Säg inte att jag inte varnade dig.
Londonborna är skakade över
att du hittade på delar av En god man i en grym värld
för att få dig att se godare och världen grymmare ut,
men inte en enda anklagelse om mord.
Du har fler superfans än Elon Musk.
Din popularitet kanske sjunker, men du överlever det här.
"Förfrågan om kommentarer har inte besvarats.
Montrose har flytt från sitt hem i London. "
Så klart du försvann. Ynkrygg.
Du använder en oskyldig kvinna för att tvinga mig göra ditt smutsjobb.
Jag måste döda Tom idag…
…för att rädda Marienne.
Hur då?
Du har inte heller sovit.
Den sista personen jag behöver just nu och den enda jag vill träffa.
Jag var uppe hela natten och tänkte.
Min dumma hjärna.
På vad?
Oss.
Hur bra vi är.
Och hur dömda vi var från början.
Vi måste prata.
Har hennes pappa sagt nåt?
Minns du när jag sa att min far gav en massa barn cancer
för att bygga en pipeline?
Det var inte han.
Det var jag.
Jag var 19. Jag kallades underbarnet.
De sa att jag var den bästa de hade sett sen Tom Lockwood.
Och det förtärde mig inte ens.
Jag placerade bara i fack.
Jag kunde ha fortsatt göra det för alltid.
Så det är sanningen.
Tom drev henne till att bli ett monster, så hon tror att hon är ett monster.
Jag dömer inte. Jag lyssnar.
Du borde döma.
Jag är inte rädd för att bli min pappa. Jag är redan värre.
Jag var så upptagen med att bevisa att jag var världens starkaste tjej
att jag inte brydde mig.
Det finns fortfarande inom mig.
Vi har alla nåt ont inom oss.
-Inte så här ont. -Du var tonåring.
Sluta rationalisera det här.
Det gör jag inte.
-Det gör jag inte. -Vi är ärliga.
Du och jag har inte en chans,
för jag kommer alltid att vara Katherine Lockwood.
Om jag trodde att jag var dömd att upprepa mitt förflutna
skulle vi aldrig ens ha träffats.
Vet du vad det bästa med kärlek är?
Att man får en andra chans.
Jag hade en fantasi igår kväll…
…att vi kunde fly till olika städer varje år,
äta fantastisk mat, ha sex på exotiska platser,
göra gott arbete och förändra folks liv till det bättre.
Vilken dum idé, eller hur?
Man ska aldrig säga aldrig.
Det här skulle vara ett engångsligg, under dagen.
Sant.
Jag vill ha det här, Jonathan.
Jag vill bara säga…
…låt fantasin fortsätta.
Jag önskar det.
För hur mycket Kate än avskyr sin pappa blir allt bara värre för henne om han dör.
Men det är han eller Marienne.
Tack för att du kom. Kan han vänta utanför så att vi kan prata?
-Det tar bara en minut. -Visst. Ska vi ses i bilen?
Ni kanske tror att jag inte har en bra flyktstrategi, och ni har rätt.
Jag har en dålig en.
Tack vare den akademiska världens missriktade tillit
finns det inga kameror här.
Ja.
-Varför presenningar? -De gör nåt med listerna.
Det är lätt att få ut en kropp,
vilket ger mig tid att be och springa som fan.
Råkar du gilla Winston Churchill?
Jag tänkte väl det.
Här på Darcy har vi en sällsynt förstautgåva av Min ungdom,
kommenterad av mannen själv.
Det var som…
Det är otroligt, Joe.
Mår du bra?
Du verkar lite nervös.
Jag vet varför.
Eller snarare vem.
Rhys Montrose.
-Jag vet inte vad du menar. -Jo.
Du ryckte till när jag nämnde hans namn.
Jag vill att du känner dig trygg nog att berätta allt för mig.
Ja, men Marienne kommer att vara död imorgon.
Jag tror att du är rädd för att säga sanningen.
Fan, den här pappagrejen funkar.
-Inte alls. -Det är okej.
Jag har en idé för att hantera alla problem.
Jag bedömer folk för att bättre förstå vad de är kapabla till.
Jag ska ta dig, till exempel.
Du verkar vara trevlig, omtänksam, kärleksfull…
Jag tror att du dödade Love Quinn.
Det är okej, hon var galen. Poängen är att du gjorde det.
När det kommer till kritan kan du göra det,
och göra det bra nog för att komma undan.
Jag kan hjälpa dig.
Hur då?
Skandalen var inte avsedd att förstöra Montroses kampanj,
utan få honom att gömma sig.
Del ett.
-Du vet var han är. -Ja.
Han är på landet, hos sitt ex.
Han försöker få stöd för att få igång sin kampanj igen.
Han är ensam…
…oskyddad.
På nåt sätt ger den här IZOD-bärande trollkarlen mig
det jag vill ha mest i hela världen: dig.
-Del två är du. -Jag?
Vill du att jag…?
Ska döda Rhys Montrose, ja.
Vi vet att du kan.
Jag tror att du vill.
Och alternativen är inte så bra, va?
Du dejtar min dotter.
Du lever med ett antaget namn. Jag skulle ta ifrån dig allt, Joe.
Allt.
Nu när jag står här inser jag att det finns ett tredje alternativ.
Du kan hugga mig…
…rätt genom hjärtat.
Men tro mig,
alternativet jag erbjuder är det bästa.
Här kommer du att hitta honom.
Var ditt bästa jag.
Pheebs, säg till när du har checkat in.
Du kan messa, säg bara till.
DITT OM DU VILL HA DET, KATE DU FÖRTJÄNAR DET
"Kate. "
Överraskning!
-Vi är förlovade! -Det gjorde ni inte.
-Vad? -Du hade ett jävla jobb.
-Skyll inte på honom. -Ingen får vara lycklig.
Det var… Det var min idé.
Titta.
Vad fan är det för ring?
Ett snöre jag hittade på golvet i puben.
Så lite bryr jag mig om pengar.
Samma här.
Jag gick ner på knä och sa sanningen:
Vi kommer aldrig att vara jämlikar, för jag kan inte tävla med perfektion.
-Jag svimmade. -Det är klart, du är packad.
Du tänker inte klart. Du är inte stabil.
Kate…
Vi uppskattar verkligen din hjälp, okej?
Det är verkligen mycket.
Men det är inget fel på Pheebs.
Diamantens skavanker får den att glittra ännu mer.
Ta emot mig, pappa. Är det jag igen?
Herregud.
Jag tappade bort nyckeln. Jag lovade att vattna blommorna.
Tack så mycket.
Hälsa farbror Dev.
-Tänk att jag gjorde det. -Håll dig från trubbel, Nadia.
Herregud.
Jag har tappat förståndet.
Okej.
Du verkar vara en sällsynt bok.
DR JEKYLL OCH MR HYDE
TORTYR
Jag är en idiot. Förlåt, Nad.
Jag tänkte att du ville se det här. Du kanske hade rätt om Moore.
De här bilderna läcktes från den galna kvinnans lägenhet.
ENDAST FÖR DIG!
Ber du din exfru stå vid din sida i pressen?
Jag undrar vad hon skulle tycka om att du kidnappade en oskyldig mamma.
Fem minuter är allt jag behöver.
Nu kör vi.
-Emma, vänta! -Glöm det!
Varför kan vi inte prata om det här? Emma!
Snälla, varför kan vi inte prata?
Det spelar ingen roll!
Dra åt helvete!
-Känner jag dig? -Allvarligt?
Tom Lockwood vill se dig död.
Visste du det?
Oavsett vad ni tror, så är jag inte…
…en mördare, så jag tänker inte döda dig.
Men pressa dig?
Ja, tyvärr. Det är dags att säga sanningen, Rhys.
Vet du…
…vilken hemsk skit…
…jag fick läsa för att lära mig göra det här?
Bara för att du var tvungen att röra Marienne.
Det här blir inte kul.
Men jag vill bara ha det jag behöver.
Jag hoppas att du känner likadant.
Jag ska ta av munkavlen,
och när jag gör det ska du erkänna allt, och börja med:
Var är Marienne?
Jag känner ingen Marienne. Jag vet inte vad du pratar om.
Sluta agera.
Fan.
Var är hon?
Sluta manipulera mig.
Du vet vem jag är, vad du fick mig att göra för dig!
Jag släppte henne.
Jag hade backat undan!
Jag skulle börja om!
Var är hon?
Berätta var hon är! Berätta, annars dör du!
Din jävla psykopat!
Berätta!
Vad har jag gjort?
Det var en olycka. Jag tappade kontrollen.
Marienne, jag är så ledsen. Jag ska hitta ett sätt. Jag ska hitta dig.
Vilken röra.
Okej, jag… Jag hallucinerar.
-Jag… -Dödade mig? Ja.
Men inte innan en chockerande mängd testikeltortyr.
Han ljög inte, Joe.
Han kände inte dig.
Men jag ljög inte heller.
Vi har verkligen Marienne i en bur.
Undertexter: Josephine Roos Henriksson